Blair

Historia
De tre valparna som föddes en stilla natt skulle komma att bli en brokig syskonskara. Två hanar och en hona - varav den ena hanen var vit som snö, och därmed stod ut mot sina betydligt mörkare syskon. Redan från början var det tydligt att Blair och Bambra hörde ihop, och Molok blev ofta bortvald. Det var inget Blair bekymrade om - han och Bambra hade kul ihop!

Blair växte upp. Som nioåring tog han sina första, darrande vingtag och fler följde snabbt. Det blev en vana att smita ut efter mörkrets inbrott. Han var den första av valparna att träffa någon annan utanför familjen, men också den första att lämna boet. Blair träffade en främling - Midnight, var hanens namn - som lockade Blair med ståtliga ord. Valpen svalde girigt allt med hull och hår. Utan att blinka lämnade han familjen för främlingen och en ny epok i hans liv började. En betydligt hårdare

Blair presenterades för skuggvargens syster, Shady. Som den mopsiga valp han var tyckte han inte alls om hennes sätt att dra ner honom på marken istället för att låta honom lulla runt med falska drömmar. Åsikten ändrades efter tag, då Blair blev mer och mer lik Shady.

Valpens liv förändrades drastiskt. Valphullet försvann i svindlande fart när Shady satte honom i hårdträning. Blair jobbade hårt, och blev belönad med tydliga resultat. Livet kanske inte lekte, men han gillade det.

Allt gott kan inte vara för evigt. Den första kidnappningen ägde rum. En ung hona vid namn Sheali-So hade mot sin vilja förts till reviret och Blair sattes på att övervaka henne. Han kände henne sedan innan, vilket gjorde att motviljan inför dådet sattes på ett personligt plan. Blair bestämde sig för att trotsa ledarna och hjälpa Lee att rymma. Det var enklare sagt än gjort, men han gav inte upp.

Allting rubbades den dagen han tillslut begav sig hem för att kika in i sin gamla lya. Synen som mötte honom präglades för evigt in på hans näthinna. Hans mors bleka kropp, sliten i stycken. Endast hans bror hade varit närvarande, och denne vägrade berätta vem som utfört dådet. Hans älskade syster fanns inte att finna. Blair visste att om det hade varit Bambra, och inte Molok, som suttit här, så hade han fått veta allt som fanns att veta om mördaren. Förstörd återvände han till Kawazatri. Ännu en överraskning mötte honom när han kom hem, olycklig och arg; en ny valp hade kidnappats. Hennes namn var Ophelia.

Ophelia kom att bli ett ljus i mörkret. Medan han kämpade med att ta hand om sorgen över modern tog hon hand om honom. Lyste upp hans psyke när det var som mörkast. Han stod i evig tacksamhetsskuld till henne, och planerade att återgälda den. Ophelia misshandlades dagligen av Shady, både fysiskt och psykiskt. Blair kunde inte stå ut med att se på längre. Han tänkte hjälpa henne att rymma. Det hade antagligen skett tidigare, om inte Devils klampat in på deras revir. Det blev bråk. Striden rasade och Blair hamnade mot en stor sandhane. Den dagen fick Blair sitt första stridsärr; ett hål i läppen. Han kom ut levande i alla fall, och slog två flugor i en smäll. Lee lyckades rymma i allt kalabalik - det trodde Blair i alla fall. Det var bara Ophelia kvar. Hennes familj bodde i samma djungel, men hon kunde inte stanna här. Det var alldeles för nära Occultos skuggor. Det var en vacker kväll när Blair flög iväg med henne mot Azhekaslätten. Det blev ett tårfyllt avsked, fyllt med löften som fakargen tvivlade någonsin skulle infrias. Det var med mycket tungt hjärta han lämnade henne där och flög iväg.

En ny epok i hans liv inleddes. Återigen var han sårad, men det var annorlunda den här gången. Ingen fanns där för honom men han var också äldre. Med vetskapen om att Ophelia ville att han skulle vara lycklig kämpade han på för att behålla huvudet över ytan. I början var det svårt. Hålet i bröstet tog över och det resulterade i en ung tiks död. Det väckte honom lite, som en örfil. Han kunde inte fortsätta såhär. Blair fortsatte träna och la ner sin själ i arbetet. Han tog knappt några pauser alls, om än för att flyga. Under en flygtur träffade han Ronia, dotter av Black och arvinge av Isil Anar. Han anade något mer under ytan på henne och det slutade med att han hetsade henne till att ta makten och återställa hennes flocks forna glans. Flera gånger senare stötte han ihop med henne, och de retades oavbrutet. De regelbundna mötena avbröts av att Midnight skickade ut honom på uppdrag. Instruktionerna var enkla. Ta reda på var flocken Qu håller hus och vad de håller på med.

Blair vandrade upp över Raukakekejdan och ner på Numoorislätten. Han såg till att vandra till fots för att kunna stöta på folk, och några möten slutade i medlemmar som värvades. Efter flera möten kunde han fastställa att alla rykten var säkra; Qu hade vandrat vidare. Efter mer sökning fann han att senast någon sett dem hade de varit på väg ner mot Lavaöknen. Blair bytte riktning och fortsatte. På vandring träffade han åter sin syster. Bambra hade gått med i Draugai, och hade passande nog letat efter en i Occultos. Hon förde honom till Aisu, Draugais ledare där Blair ingick ett avtal med denne. Occultos skulle flytta några av dess medlemmar till Draugai för att där utbyta kunskaper: de i militär strategi och Occultos sina skuggkunskaper. Med viktigare uppdrag än att söka upp Qu skyndade han nu hem.

Blair samlade, med Shadys medgivande och ny auktoritet som beta, Occultos och förberedde dem inför flytten. Han gav dem en natt att förberedda sig. I gryningen skulle de ge sig av. Själv tillbringade Blair den med att säga hejdå till sitt barndomshem och att bekanta sig med vampyren Tavar. Mötet kom att bli viktigt för honom, för i vampyren fann han en vän.

Occultos gav sig av som planerat. De höll hög fart för att komma fram så snabbt som möjligt, men det ledde också till att de var tröttare än vanligt. På väg genom Lavaöknen hade de ont om mat. Blair, den enda bevingade, gav sig av för att speja efter mat från luften. Efter ett nödrop från Valerie, Occultos helare, så återvände Blair till att se Occultos attackeras av zombies. Den natten slets inte bara flocken isär, utan också hela hans liv.

Tom på känslor vandrade Blair planlöst, och fann sig själv i Lövskogen. Där stötte han på någon som han aldrig trodde att han skulle träffa igen - Ronia. De talade, men upptäckte snabbt att saker inte var som förr i tiden. Blair vandrade vidare och hade flera möten, men kunde inte förmå sig själv med att lämna Lövskogen. När ingenting i livet kändes rätt, så visste han att Ronia fanns här. Trots att de båda hade en ganska sval relation, så var hon det enda som påminde honom om livet i Kawazatri. Han kunde inte lämna den enda kopplingen till Occultos.

Livet blev bekvämt i Lövskogen. Inte alltid stillsamt, men behagligt. Blair återsåg många som han inte väntat sig. Tavar, till exempel. Vampyren var utsvulten, inte mer än ett skal, så Blair jagade åt sin vän. Det lämnade Tavar i en tacksamhetsskuld till Blair, som han valde att spara. Blair bekantade sig också bättre med Kasai, Ronias bror, och en romans inleddes. Den var dock helt ensidig, och fakargen insåg aldrig riktigt hur han hade förfört Kasai.

Blair träffade också Shady. Tvärt emot vad han trott så var hon inte rasande. Hon var snarare ett skal av sig själv - nerbruten och tom. Det smärtade Blair, men vad som smärtade honom mer var hennes begäran att han skulle ta hennes liv. Som soldaten hon tränat honom till lydde han. Hennes död lämnade ett hål i hjärtat, ett hjärta som han alldeles nyss lyckats lappa ihop någorlunda. Tyngd av sorg stannade Blair kvar i Lövskogen, men insåg snart att han behövde komma därifrån. Skulle han stanna, skulle han bli som Shady. Inte mer än ett skal - inte mer än en skugga - av sig själv.

Fysik
Blair har en mankhöjd på 85 centimeter. Hans vingfång är betydligt större, men det syns oftast inte eftersom han har sina vingar infällda. Han har mörkbrun päls, med skiftningar till ljusare brun och cremé. Pälsen är inte särskilt tjock förutom i nacken, eftersom han levt i varma klimat större delen av sitt liv. Ett antal mörka fjädrar sticker ut ur nacken. Toppen på dessa är crème, nästan vit. Stjärtfjädrarna (över svansen) är i samma färg och mönster. Han är slank, men utan tvekan också mycket vältränad tack vare den hårda träningen. Ögonen är intensiva och gröna, trampdynorna är mörka samt nosen.

Bild kommer.

Personlighet
Blair är mycket intelligent och alltid aningens manipulativ utan att tänka på det. Oftast är han charmig, något ohyfsad, men kan spela vilken roll du än vill att han ska vara. Mycket av det som Blair säger menar han inte. För det mesta gömmer han sina känslor innanför en neutral mask.

Föraning
Blair kan få glimtar av den mest troliga framtiden. Om han till exempel vill veta om det kommer regna imorgon - och i så fall när, t.ex på förmiddagen eller eftermiddagen - så kanske han känner doften och ljudet av regn, och sedan ser en snabb bild av solen, nästan helt dold av mörka moln, som står högt på himlen. Om han vill se om han kommer möta någon, så kanske han ser tassar som trycks ner i marken, känner doften av vargen i fråga eller hör sig själv hälsa på främlingen.

Han kan även, till viss mån, ana sig till andras framtid. Det kräver dock närkontakt, och beroende på hur mycket han vill se, en stark relation.

Luft
Blair har tränat väldigt länge på att bända luften som han vill, och är ytterst skicklig. Han använder kraften nästan dygnet runt för att hålla koll på sin omgivning. Det gör han så mycket att det inte längre är ansträngande. Han använder den också mycket till att dölja sin egen doft, vilken gör att vargar ibland inte märker när han kommer.

Relationer
Relationer går att finna här!

Trivia

 * Blair ogillar vatten, men kan simma.
 * Blair är ett könsneutralt namn som i 90% av fallen ges till tjejer och brukar förknippas med flickor. Elsa insåg dock inte detta förrän långt efter att han skapats.
 * Han är långt ifrån perfekt. Bland annat är han otroligt morgontrött och dessutom kittlig (under hakan!).
 * Blair är egentligen inte ond, men kan vara väldigt, väldigt kall.
 * Stundvis mår Blair extremt dåligt på grund av händelser i livet.