Erakan

Historia
Erakan föddes i en nomadflock i numooris nordöstra områden. Tillsammans med sina föräldrar, syskon och några övriga vargar, följde de bytesdjurens stigar. Han stod hela sin familj nära.

Erakans ena syster, Axmika, omkom i ung ålder på grund av en olycka med en glaciärspricka. De kunde inte få upp henne och en ankommande storm tvingade hela gruppen att överge valpen där hon fastnat.

Resterande uppväxt präglades av en något stram uppfostran, med betoning på etikett och artighet. När regler inte drillades in u huvudet på honom, lekte Erakan med sina syskon - något han ogillade då båda bröderna redan då var mycket större än honom. Deras skall och högljudda lekar gav honom också huvudvärk, så han undvek deras lekslagsmål och spenderade ofta tid med sin syster och flockens beta - en bastant mörkfärgad inferokorsning.

Som ungvarg delade Erakan och hans bröder på många utav flockens hårdare sysslor, såsom jakt på oxe, vildhäst och vildsvin. Temmix, Chevelo och Erakan samarbetade och utnyttjade de magier som vardera broder - utom Erakan - tilldelats.

När han en dag vaknade upp ensam utan några spår från flocken visste han inte vad han skulle göra. Hela livet hade präglats av familjens närhet och deras riktlinjer, och att plötsligt vara utan dom var en stor omställning. Han spenderade en tid med att följa vad med spår han kunde hitta, men det tog honom inte länge att ge upp jakten. De hade lämnat honom bakom sig, något som sved och gjorde ont på ett sådant djup att han hellre valde att bara se bitterhet och avsky mot allt vad familjen och flocken hette.

Under sin vandring först genom lövskogen, och sedan söderut, stötte han bland annat på Wami, och sedan en kargtik vid namn Zey-so. Kaoset rasade, och bränder och åskstormar skulle komma att ärra honom för livet. Karg-tiken slog han följe med, och resan slutade med att han och Zey-so gick med i Draugai.

I Daugai växte Erakan under Iwakus ledning. Han tränades, lärde sig av sina misstag och lyftes steg för steg ur sin okunnighet. Hans hörsel uppmärksammades som speciell, som magisk.

Han kamrat, Zey-so, försvann en dag spåröst. Gamla sår som nästan börjat läka i sin glömska revs skoningslöst upp. Han fann tröst i den unga Elphaba, en ny kamrat och trogen vän.

Fysik
Erakan bär många drag ifrån bergsvargen. Breda tassar, bastant muskulös kropp, och i övrigt väldigt tålig. Han är dock av blandblod, så trots sin likhet med bergsvargen är han bara 47cm i manken, i kontrast till den storlek bergsvargar brukar kunna ha. Styrka och uthållighet är fokuset i den uppbyggnad kroppen har. Vare sig smidighet eller snabbhet är något som han briljerar på. Öronen är utstickande, och stora i förhållande till vad de borde vara.

Fällen är till stor del enbart influerad av röda pigment, vilket ger hans päls en slående intensiv rödbrun nyans. Magen är i en cream-färgad ton, och över ryggpartiet, höfter och upp över axlar och nacke är han en mörkare rödbrun. Trampdynor och nos är rosaröda, och inte svarta som annars är normen. Hans ögon är en gråblå melerad ton, så beroende på ljuset kan de antingen framstå intensivt isblå eller nästan svarta.

Utöver ett par vällt dolda mindre brännskador, har han två smala parallella ärr under ögat ut mot nosen, vilket är från Zey-Sos klor. De är dock tillräckligt smala för att skymmas av päls.

Personlighet och Mentalitet
Erakan är en ganska komplex individ. Han har alltid levt i sina bröders skugga - boksavligen - och har genom det utvecklat ständiga tankar kring sin egen otillräcklighet. Inte tillräckligt stor, inte tillräckligt duktig, inte magisk nog. I han huvud saknar han betydelse, och hans s.k krafter - förstärkt hörsel - är inget märkvärdigt.

Istället så har det blivit att han överkompenserar; att när han känner sig mentalt liten eller förolämpad så agerar han utåt och inte nödvändigtvis med den mest genomtänka manövern, hävdar sig när han egentligne inte behöver och lättstött.

Det är en ständig kamp mellan den självklara rätten att ta för sig, och känslan att inte förtjäna det. Erakan kan lätt pendla mellan olika stadier, vilket gör honom något oförutsägbar  även för de som känner honom väl.

Erakan har svårt att tro saker han inte kan se eller annars uppfatta på egen hand. Det är svårt att förstå vissa koncept och tankar som inte är snarlikt saker han inte redan stött på. På så sätt kan Erakan uppfattas som trångsynt. Dock är han inte direkt den som avfärdar andras meningar, men däremot så tar han dem inte åt sig.

Ironiskt nog så är han troende.

Ljud/Hörsel
Erakans hörsel är väl utvecklad. Han kan identifiera steg på orimliga avstånd och höra små ljud som normala vargar inte hör. Utöver det så är även frekvensspannet bredare, så att han dessutom kan höra läten för ljusa eller för mörka för andra.

Vad han inte vet är att den förstärka hörseln är en underkategori till en kraft han inte kan kontrollera ännu.

Släkt

 * Ermeke, I denna stund finns det få vargar Erakan avskyr mer än sin fader. Om nu hannen ägnat så lång tid åt att tvinga in etikett och vett i huvudet på Erakan, varför skulle han då gå emot sin egen heder och bara försvinna? Bergsvargsliknande med eldkrafter.
 * Litexmia, Erakan har alltid älskat sin mor, men han förtränger hellre minnet utav henne än att förlikas med tanken att hon varit delaktig i beslutet om att överge honom. Stäppvargsliknande med jordkrafter.
 * Temmix, Bror, saknar trots det att han inte vill erkänna det. Kopia av sin far till utseende och magi.
 * Chevelo, Bror, avundsjuk på medan de fortfarande delade flock. Ärvt faderns storlek och två elementära krafter. Saknar motvilligt.
 * Salliko, Syster, saknar något oerhört. Stäppvargsliknande, med jordkrafter och snabbhet.
 * Axmika, Dog i en olycka som valp. Drömde ofta sanndrömmar och var tämligen ljus i fällen.
 * Fex, morbror som Erakan en gång såg upp till. Bar dragen efter en karg, och hade vindkrafter.
 * Molex, Var väldigt vis utav sig, och agerade ofta som konfliktlösare mellan Erakan och hans syskon.
 * Aurel, Farbror och agerade som beta i flocken. Bastant mörk varg med framträdande infero gener. Hade ärvt krafterna att få saker att explodera via övertryck och hetta.

Andra relationer

 * Zey-So, Svikare och förtroendekrossare. Under den tid de känt varandra har det inte funnits någon som betytt mer för honom än denna tik. Fick honom att förstå sig på sin hörsel och pressat honom att försöka utveckla den. Litade på fullständigt. Men hennes svek skar djupa hål, och ses de igen kommer det inte sluta lyckligt för någon.


 * Wami, En tik han stötte på kort efter att flocken försvunnit. Första gången fick han uppleva annorlunda tankesätt och förstå vilken tur han ändå haft.
 * Iwaku, ledare som skämmer honom, något han bara motvilligt erkänner. Trots att de ska vara något jämngamla kommer han nog aldrig känna sig jämställd med denna hanne.
 * Elphaba, en ung varg han ser som nära vän. Hon är knappt mer än en valp, men ändå slår hans hjärta bara lite smabbare i börstet när han är med henne, och hon gör honom glad.
 * Namn, Text

Släktträd och Rasblandning
Erakan har ett ganska stort släktträd med en ras olika historier. De tidigaste är från kraftålderns slut och har förts vidare muntligt enda ned till Erakan genom hans moder, morfader, och så vidare.



Dunder och Mielax
Historien om Dunder och Mielax utspelade sig i kraftålderns absoluta slut. Mielax var en stolt och arrogant vrentik, som vägrade ta sig en partner. Enbart den som kunde bästa henne i strid var värdig. Vrenhannarn i flocken försökte, men de lyckades inte.

Det var först när svartvargshannen Dunder lyckades vinna en kamp emot henne valde hon att ta honom som partner - trots det kom hon aldrig att acceptera hans blod utan förblev högfärdig och arrogant livet ut.

För honom lämnade hon sin födelseflock. Efter att år passerat dem förbi, tillät hon även en enda kull valpar att bli till. Hon visste att familj stod Dunder kärt, och med avsmak gav hon honom tre söner; Xarovo, Maxavo, och Derix. Namnen valdes enligt Mielax födelseflocks namntradition, men trots att hon erkände hannarna som sina avkommor, kom hon aldrig att se dem som något annat än smutsiga halvblod - något hon gärna påminde dem om.

Sönerna lämnade sin moder i samband med Dunders död, då situationen blev ohållbar och Maxavo avled i sin mors käftar.

Xarovo fick sedan med en fager kargtikskorsning fyra valpar; där samtliga även där fick namn enligt traditionen. En hanne ur denna kull, Ariax, skulle komma att bli Erakans gammelgammel morfar och även sista att bära vrenens drag.