Saderk

Historia
Saderk var en i en kull av sex valpar. Han föddes i den nedre delen av lövskogen, nu även känd som dödaskogen, i en liten flock som hölltill där. Men två av ungarna klarade inte det första levnadsåret och dog, Fadern kom aldrig över sorgen, men fortsatte ändock ta hand om valparna, men modern valde att uppfostra två utvalda. Saderk och hans syster. Modern var kallare och hårdare än fadern. Lärde barnen hennes vy på vad som var rätt eller fel, och alltid med ett skrämmande lugn. Inte lugnt och mjukt, utan lugnt och hårt. Kallt. Saderk och syster tog efter beteendet snabbt och började bli allt mer som modern. Fadern var inte kapabel till att ta hand om ungarna på grund av sorgen och därför förlorade Saderk ännu ett syskon. En broder, som råkat reta upp en älg, en hård spark spräckte dess skalle. Fadern som redan var förstörd av sorgen från de första två, sjunk ännu lägre. Grät varje dag, klandrade sig själv för sina barns död och Saderk höll med. För inte kudne hans moder varit orsaken, i sånna fall skulle ju Saderk och systern också varit borta nu. Nejdå Fadern var oförmögen att sköta barn. Hade inte de första två dött när morden varit borta och jagat. Jo. Så nu fanns det bara två syskon kvar. Även Saderk höll av sina sykon och saknade dem allt mer för var dag som gick. Lade hela skulden på fadern som lyssnade på sina barns dömande ord. För varje dödsfall hade ett nytt sår dykt upp på Saderks lår. Fadern, orolig för att sonen skadat sig rejält frågade var det var och Saderks svar var hårt, dömande, 'det borde du veta, då du orsakat dem!' Förvirrad och sorgsen gick fadern från honom, nedbryten och svag, han undrade varför Saderk påstått att han var orsaken till såren, ärren. Men han hade ju inte ens rört sin son. Aldrig att han skulle ens tänka tanken, han hade förlorat nog nu. Han mötte sin dotter på vägen, dottern som hans forna partner tagit under sina vingar, och frågade henne om hon visste. Lika kallt och hansynslöst som sin broder förklarade hon, fast mer ingående, Han bad mig göra ett sår, ärr, för varje fallen bror eller syster''' Hanen förstod nu vad hans son menat och fortsatte vägen hem. Nu än mer förkrossad. Hans barn klandrade honom, det var hans fel. Det sista barnet han hade vid sin sida, hans sista son, försvann en dag, spårlöst. Oroade letade flocken efter den förvunna ung vargen som vid det här laget var 13, en trotsig tonåring som för första gången inte lydigt sin far. Första och sista. Hanen återfanns av flocken vid en grotta, det var bara strimlor och blod kvar av den tidigare vackra vargen. Hanen, som nu förlorat allt, Stod inte ut mes sorgen utan vände sina krafter emot sig och tog sitt liv. Snart infann sig ännu ett stort sår på låret på Saderk. Fyra pararella sträck som gick från höften ner en bit på låret. Flocken frågade sig varför modern inte gjort något, men inget vettigt svar hade de fått. Men inte ville de heller slänga ut modern då hon var den enda i flocken som ägde ett par vingar, förutom hennes dotter, som stod under moderns beskydd. En dag så var Saderk och den sista systern ute och upptäckte, vandrade så långt de vågade gå. Trändade då och då på sina krafter. Ibland även närstrid. Det var då det hände, det som aldrig borde få hända. Under en träning så gick allt snett. Saderk missade sitt bett med några centimeter och träffade sin systers halspulsåder istället för musklerna brevid. Snabbt förlorade den skadade syster blod mendan Saderks skrik, rop på hjälp, flög över savannen, påskyndade av hans kraft. Men ingen hjälp kom att få. Ingen som räddade henne. Han låg där, lyssnade på systerns sista ord och höll henne sällskap medan hon dog. Utan att någonting kunna göra. Hans och hennes tårar beblandades med hennes blod som fläckade den förut vita pälsen. Vad skulle han säga till mor? Flocken? Det sista systern orkade göra var att uppfylla Saderks önskan om ännu ett ärr, större än de andra. Annorlunda. Ett snett är som gick över och deförmerade de andra ärren. Ett ärr som skulle påminna honom om hans dåd, hans brott. Det var hans straff. Och inte bara det, när han åter vände till flocken efter att ha begravit sin syster berättade han vad som hänt och flocken gav hans moder i uppgift att bestämma hans straff, hon tog hans öga. Slet ut det medan flockmedlemmarna höll honom till marken. De ignorerade hans skrik. Men trots det stannade han i flocken, men nu som lägst i rang. Valparna hade mer värde än han.

Efter en tid i flocken startade dock ett chaos. Den gröna skogen stod plötsligt i lågor, brände allt i dess väg. Flocken försvann, brann i lågorna. Han lyckade fly, enbart av den anledning att han hade vind som kraft och lyckades mota brot elden tillräckligt länge för att hinna springa, ut i öknen där han lyckades överleva, med hjälp av sina krafter. Nu är han tillbaka i sitt forna hem. För minnena.

Fysik
Saderk har en slankt byggd kropp med långa, kraftiga ben. Vid basen av halsen sitter en 'krage' av gröna fjädrar. Han är sandfärgad i olika nyanser och saknar ena ögat.

Ärr
Han har fem ärr på låret, Fyra parralella och ett som går diagonalt över dem.

tre över det ställe hans öga förute befann sig och två korta ärr på halsen

Personlighet och Mentalitet
Kmr

Sand

 * Styra sand och grus

Vind

 * text
 * text

Släkt
Kan delas in i klaner, flockar, eller dylikt efter önskemål Text Text.
 * Namn
 * Namn

Andra relationer
Vänner, fiender, osv Text Text.
 * Namn
 * Namn

Trivia
'
 * text
 * text