Bambra

Personlighet
Utåt verkar hon kaxig och bestämd, men är egentligen väldigt mån om att leva upp till de förväntningar som finns på henne och vara lika cool som hon verkar. Hon är som fast i en tonårings osäkra mindset och är både självmedveten och otroligt impulsiv. Tillhörighet är väldigt viktigt för henne och hon har en underliggande skräck för att hamna utanför. Samtidigt är hon opålitlig och svekfull och ser i slutänden främst efter sig själv.

Bambras beslut är oftast väldigt egocentriska, och orsaken till att hon bryr sig om andra är oftast att de får henne att må bra. Detta innebär att även sådant hon gör för andra egentligen i grunden är själviska handlingar. Om du inte ger henne något så ser hon inget värde i dig, och hon anser inte att liv i sig är värdefulla. Hon är inte rädd för att skada eller döda de som står i hennes väg, eller som bara inte aktivt hjälper henne. Själv är hon dock otroligt rädd för att dö och skulle antagligen kunna göra vad som helst för att undkomma Chaibos klor.

Hennes religion är en viktig del i hennes personlighet. Hon har alltid varit troende och trogen Windfari men sedan hon och Blair restaurerade Arkona har tron blivit bland det viktigaste i hennes liv. Att gudarna på ett vis svek henne under attacken på måntemplet har därför tagit hårt på henne. Hon är väldigt splittrad och upprörd men har på inget vis förlorat sin tro utan ber fortfarande. Ofta är bönerna centrerade runt hennes egen välgång eller förlåtelse från gudarna. Den djupa tron kombinerat med hennes rädsla för döden innebär också att hon är livrädd för Duraneir och det straff som väntar henne för att hon raserat hans tempel.

Utseende
Bambra är en till grunden brun tik. Hon är mycket lik sin far till utseendet med sin imponerande fjäderman runt hals, nacke och över ryggen. Strupen och buken är ljust creame-färgad och ovansidan av hennes kropp samt benen har en något mörkare brun kulör än hennes sidor och ansikte. Hon har ingen svans utan hennes bakdel pryds istället av långa ljusa och lite kortare gråbruna stjärtfjädrar. Under båda ögonen har hon beiga markeringar som också sträcker sig upp över pannan och kopplas samman med något mörkare brunare markeringar som ger henne ett ständigt bekymrat uttryck. I vuxen ålder har enstaka svarta fjädrar vid hennes manke börjat växa sig imponerande långa, ett arv från farbrodern Volbara.

Hennes ögon är svarta med skiftningar av grönt i vissa ljus. Då hon är hungrig växer röda fält fram i irisen med ursprung från pupillen.



Krafter
Då Bambra blev vampyr förlorade hon sina magiska krafter och äger istället förhöjda sinnen och fysiska förmågor. De två förmågor som är ytterligare förhöjda till en på gränsen till övernaturlig nivå är hennes snabbhet och syn (eller styrka jag har inte bestämt mig än ok)

Vind Likt sin far var Bambra luftbändare och identifierade sig starkt som en av Windfaris döttrar. Tiden i Draugai gav henne gott om träning och hon var mycket skicklig med sin kraft. Hon använde den både till att underlätta för sig själv då hon flög, vid jakt och som ett renodlat vapen.

Ett urval av hennes tidigare färdigheter:
 * Skapa och styra vind runtom sig.
 * Omdirigering, ändra riktning på vinden för att t ex maskera sin doft eller skapa en vindstilla ficka i en storm.
 * Vindpiskor, koncentrerade vindar riktade mot en specifik plast för att välta eller skada.
 * Projektiler, spjutformade eller mindre knivliknande vindprojektiler som kan penetrera hud och kött.

Barndom
Bambra, ett namn som betyder svamp, är dotter till Bael och Relianne. Hon växte upp i Raukakekedjan i en liten lya med sin mor och sina två bröder Blair och Molok. Bambra och Blair har alltid hängt ihop och delade sedan födeseln ett obrytbart band. Den tredje i syskonskaran, Molok, hamnade inte sällan utanför att den allmänna åsikten var att han var hemskt bitter och tråkig. Då Blair som mycket ung rekryterades till spionflocken Occultos dröjde det inte länge innan Bambra också lämnade hemmet. Som ung tonåring begav hon sig ut på egen hand, men kom ofta hem och hälsade på hos sin mor och bror. Under denna tid kom hon inte det minsta närmre Molok trotts att Blair inte var en del av hennes liv längre. En dag då hon kom för att besöka sitt barndomshem var lyan tom och öde. Hon fick senare reda på att hennes moder Relianne mördats och visades hennes begravningsplats. Detta lämnade henne vilsen, rotlös, och till synes utan plan eller syfte flög hon omkring i västa Numoori i sökan efter något. Inte ens hon själv visste vad.

Draugai
En vilsen dag i Öknen stötte Bambra på den äldre honan Aisu. Något med hennes tydliga plats i livet och säkerhet i sig själv lockade fakargen och utan större eftertanke gick hon med i honans flock: Draugai. Aisu var tillfällig ledare under tiden hennes bror Iwaku var iväg på uppdrag men var för Bambra någon att se upp till och var trogen. I flocken tränade hon mycket och fick lära sig många färdigheter både inom språk, spionage och strid.

En dag vandrade en lättretlig giftvarg, Achangra, in på deras revir och Bambras reaktion blev hård. Tanklöst och impulsivt inledde hon en kort strid vilken resulterade i den andres död för hennes tänder. Omedelbart sökte hon efter Menig Uriko, en hane som kommit att bli hennes vän i flocken, för att erkänna sina handlingar. Men det fanns en komponent med i spelet som få räknat med, Achangr avar smittad av Zombieviruset. Den lila honans lik började åter röra sig och kom att utgöra ett existensiellt hot emot flocken innan man med gemensamma krafter lyckades bekämpa det. För detta tanklösa mördande, och för att ha utsatt flocken för en sådan risk både att bli avslöjade och skadade, fick Bambra ett hårt straff. Hon blev vingklippt. Alla fjädrar på både vingar och bakdel som var av vikt för att hon skulle kunna flyga rycktes ceremoniskt från henne av hennes egen flock.

Att inte kunna flyga försatte Bambra i vad som närmast kan likna en depression. Och det blev inte bättre av att hon innan incidenten med zombien träffat en mycket trevlig unghona vid namn Duva vilken hon ville visa allt coolt med flygning för. Utan något direkt tillstånd, med mentaliteten att det inte direkt fanns något värre flocken kunde göra måt henne, lämnade hon reviret under en längre period för att vandra upp i Raukakekedjan med sin nyfunna vän. Där försökte Bambra visa Duva det härliga med att vara på hög höjd, det kanske närmsta en vinglös kan komma att flyga. De två blev mycket goda vänner under resan och det var helt klart en tid av sorg då de behövde säga adjö och återvända till sina varsinna liv igen.

Precis då hennes fjädrar vuxit ut igen och hon åter kunde flyga stötte hon på sin älskade bror, Blair. Syskoen tog igen allt som skett i deras liv sen senast de sågs och Bambra tog med sig honom till sin flock. Där och då slöts en allians mellan Draugai och Occultos, och den sistnämnda flocken skulle komma till Dödskogen för att träna tillsammans med Draugais krigare. Men innan detta samarbete blev praktisk verklighet gick allt fel och nästan hela Occultos dog i ett zombieutbrott. Blair och hans flock dök inte upp, och det var också politiskt oroligt inom Draugai. Iwaku var tillbaka och inte långt senare omkom AIsu på en vandring. Vad som hände hennes ledare vet inte Bambra om, bara att två spårare funnit hennes kropp i öknen. Med Aisu dog Brambras dedikation till flocken, men hon hade svårt att besluta sig. Iwaku styrde om flockens kurs och gav alla som vilel en chans att lämna och efter en tid av velande gav sig Bambra av en natt. Utan att riktigt veta om hon avsåg återvända eller ej.

Återseendet
Hon förträngde sina sorger i luften, lekte med vinden och farten. En dag i Eriinari avbröts hennes våldsamma lek med två jätteörnar av en bekant filur. Blair! Han delade med sig av sitt livs motgångar, och hon hennes. De två spenderade hela dagen i varandras oavbrutna sällskap och hon mindes inte när senast hon mått så bra. Brodern var på någon form av själsökande vandring med sin vän Amanita, men de två bestämde sig för att åter mötas upp i staden Yanamore ett månvarv senare - då han fått chansen att fullfölja sin resa med sin vän. Blair hade nämligen varit med om något fenomenalt inte alls långt innan deras möte: han hade funnit ett tempel och bevittnat ett mirakel. Han lovade att berätta allt och visa den heliga platsen för sin syster, och för en kort stund skilldes de två åter åt.

Som avtalat sågs de igen i Yanamore och Bambra blev ledd till templet djup inne i Nordanskogen. Det var det mest magiska hon någonsin sett och hon fann en plötslig mening i sitt liv. Under en slitik och hektisk tid i sina liv arbetade hon och hennes bror non-stop med att restaurera templet. Trappan ner till det rensades från bråta, golven städades ur, relieffer fylldes i med ny färg. Under denna tid växte Bambras tro till en av grundpelarna i hennes liv och blev något hon hängde upp hela sin personlighet på. Gudarna hade dessutom börjat tala med hennes bror i hans drömmar, och de två syskonen började bygga upp en plan. De skulle samla lärjungar för ett gudomligt uppdrag.

Landet delades upp mellan de, Blair skulle rekrytera vargar i den södra delen medan Bambra skulle söka sig västerut på det norrare breddgraderna. Under denna resa stötte Bambra åter på sin vän Duva, vilken nu blivit Zombiejägare efter att viruset tagit hennes familj. De två hade ett kärt återseende och ett löfte gavs om att Bambra på vägen tillbaka från sin vandring skulle hämta upp sin vän och visa templet för henne.

Skuggfalls invigning
Efter att ha rekryterat den troende lilla räven Uveji och sluga fakargen Laali till hennes och broderns team sammanstrålade hon med Blair och hans rekryter under skuggfalls invigning. Där fick hon också återse sin andre bror, Molok, som återvänt till landet tillsammans med deras fader inte långt tidigare. Deras relation var utan överdrifter fortfarande kylig och stel men på något vis lyckades Blair ändå övertala sin bror om att följa med till templet. Bambra reste dock från skuggfall i förväg, plockade upp sina bästis Duva på vägen och spenderade slutet av sommaren på att fixa till det sista i Arkona innan resten av deras grupp kom dit.

Det var under denna korta men intensiva tid som sammansvetsad grupp med gemensamt syfte som hon fick lära känna många vargar vilka skulle komma bli viktiga för henne. Hon träffade Varya, en hona hon kom att beundra och se upp till i smyg, Amanita, kanske den coolaste varelse hon någonsin mött och Yrjö, hennes broders pojkvän. Hon och Duva kom varandra också allt närmre, till den nivå att Blair allt oftare retsamt kallade de två för ett kärlekspar. Så kom natten då Blair fick kallelsen, det var Augusti och blodmånen sken effektfullt in genom hålet i templets tak då deras syfte avslöjades. De skulle bestraffa syndarna och dem falska profeterna i måntemplet, vilka förskjutit de sanna gudarna till förmån för den falska ikonen Duraneir.

Attacken på måntemplet
Duva, genomsnäll och naiv som hon var, fick inget veta om den diaboliska planen utan stannade i templet tillsammans med Uveji och ett gäng andra valpar som av en händelse blivit en del av gruppen. Premissen för deras avsked i Duvas ögon var att Bambra och gänget skulle iväg för att samla förnödenheter.

De höll en stadig marsch och nådde sitt mål vid nymånen, trotts att månen var i sitt svagrare stadie valde gruppen att attackera under dagtid - då månvargarna skulle vara som allra svagast. Kortfattat gick det inte jättebra för Duraneir råkade finnas. Bambra blev shook av hans uppenbarelse och kraschade rakt in i ett träd. Pappa Bael råkade vara på plats och både fångade upp och helade henne. Både Blairs pojkvän Yrjö och hans vän Iriea dog i attacken. Mistakes were made, ok?

Ok, nu då?
Efter striden närvarade hon vid eldningen av Yrjös kropp som stöd för sin bror innan hon gav sig av mot Arkona. Båda bröderna gick åt motsatt håll, till Civitas, men hon behövde få krama Duva igen och tog även på sig att meddela valparna som blivit kvar om att deras adoptivmor dött. För att distrahera sig från tankarna på Duraneirs kommande hämnd fokuserade hon på andra, plötsligt mycket mindre problem - så som hur hon egentligen kände inför Duva. När de två honorna återsågs kändes det självklart att säga som det var: hon älskade henne.

Bambra meddelade valparna vilka nu var ganska stora och gick åt sina egna håll. Hon förklarade även för Uveji att hon skulle följa med sin bror och att templet fick vänta, något räven tog hårt. Den unga honan som tills dess varit Bambras vän valde att stanna i templet medan hon och Duva begav sig söderut mot Yanamore för att möta upp Blair. Därifrån drog de vidare till Civitas. Successivt började Bambra och Molok läka sin relation och för tillfället var bröderna och Duva det viktigaste i Bambras liv. Då Molok blev påhoppad av Cirkeln och illa skadad beslutade dem sig för att ta slå sig ner i staden medan hans skador läkte.

Molok försvinner
Några måncyklar innan gängets attack mot templet så hade Bambras bror Molok levt rövare i lövskogen och bland annat skadat och mordhotat Mercedes och Digne, två medlemmar i Isil Anar. Då Digne senare dog riktades flockens misstankar mot den vita brodern och han efterlystes. Efter att syskonskaran hållit till i Civitas ett tag blev de identifierade av spioner från Qu. Dessa tillfångatog Molok och förde honom till sina allierade i lövskogen.

Efter duraneirs uppenbarelse och senare cirkelns attack mot Molok hade Bambra blivit allt mer paranoid och hon anade snabbt oråd då Molok inte var i sin bostad. Då brodern inte gick att finna någonstans i staden och inte självmant återvände så togs beslutet att gruppen skulle dela upp sig för att söka efter honom. Skräckan att förlora inte bara Molok utan även Blair fick Bambra att tveka inför förslaget men efter en kortare diskussion gav hon och Duva sig iväg norrut medan Blair och Garn gick åt söder och Nome åt öst. Detta skedde dock inte innan Nomë avslöjade att hon var dräktig.

Stressen gjorde Bambra lättretlig och paranoian växte, trotts det blev hennes och kärlekens första stopp ötamon och måntemplets ruiner. Men där fanns inga spår varken av brodern eller av hämndlystna månvargar. De gav sig vidare upp i bergen och efter en lång och krväande kl'ättring fann de Sacrarii. Dalen som såg ut som en välkomnande oas visade sig dock mer likan en fälla då den ockuperades av Jägarna. Flocken var inte vänligt inställd till inkräktare och Delshay kände genast igen Bambra från måntempelattacken. En strid utbröt och hon och Duva splittrades då de behövde fly platsen.

The decent
Då Bambra och Duva återfann varandra fanns det mycket förklarande att göra. Tills Delshays avslöjande för sin flock hade Duva varit ovetande om vad som skett vid måntemplet. Istället för att hantera det hela som en vuxen individ började Bambra kasta motanklagelser och ballade. Paret gick skiljda vägar och en självdestruktiv Bambra offrade nån stackars NPC till gudarna. Samtidigt slog en meteorit ner i öknen vilkt bambra såg som en vägledning. Ho skulle syndost, och där låg Kawazatri. Den plats då hennes andra broder tidigare blivit illa misshandlad av deras bittra fiendet Ljusets Krigare. Hon blev säker på sin sak, det var dem som tagit Molok. Men någiot av en dödsönskan men också en oförtjänt självsäkerhet marscherade fakargen dit för att hämta hem sin bror.

Döden
Det gick inte så bra. Bambra blev slagen halvt till döds och brännmärkt likt sina bröder. Med den sista kraft hon hade lyckades hon flyga över bergen till azheka där hon störtade mot marken och långsamt förblödde. Blair fann henne där knappt vid liv och hans desperata rop på hjälp besvarades av vännerna Shiva och Amanita. Vampyren lyssnade på sin väns böner och gick med på att förvandla den döende Bambra.

Föds på nytt
..

Familj

 * Blair » Bror/Själsfrände » The greatest gift our parents ever gave to us was eachother. You flip and you flop but I'm here 'til we drop <3
 * Molok » Bror » Uppskattar. Att se den relation du och Blair utvecklat har fått mig att inse att vi kanske också kan komma varandra närmre. Se till att inte hamna i för mycket trubbel.
 * Bael » Far » Väldigt kluven inför. I hela mitt liv har du bara varit en saga jag velat leva upp till och göra stolt, men jag är för stor för sagor nu. Förvänta dig inget tack.
 * † Relianne » Mamma » Älskar och sörjer. Tack för allt du gav mig, tack för kärlek, tack för liv. Jag ber för din själ.
 * Amanita » Skapare »

Odöda

 * Varya » Ytlig vän » En tuff brud i lyxförpackning. Jag önskar vi haft mer tid ihop.

De levande

 * Duva » Ex » The only heaven I'll be sent to is when I'm alone with you. Lova att aldrig lämna mig. Ok, so I lied?
 * Uveji » Fd. allierad » Det var du som valde att stanna, så det är inte mitt fel om du känner dig sviken.
 * Kasai » IA vakt » Skämde ut sig totalt inför. Om jag bara fick en önskan skulle det vara att slippa se dig i ögonen någonsin igen.
 * Ophelia » Främling » Flirt.
 * Nomë » Fd. allierad » Jag är faktiskt glad för din och Molles skull.
 * Shiva » Fd. allierad »
 * Leani » Valp » Skönt att det är avklarat.
 * Fenris » Inspirationskälla » Jag vill utstråla samma makt, besitta all kunskap.
 * Nephania » Bekant »

Draugai

 * Aisu » Fd. Ledare » Du var min förebild, utan dig slocknade min dedikation. Vila i frid.
 * Iwaku » Fd. Ledare » Vad förväntade du dig, en fågel vill vara fri trotts allt..
 * Uriko » Fd. Menig » En bra flockbror, jag hoppas vi ännu kan räknas som vänner.
 * Tezuka » Fd. Flocksyster » Livrädd för, himla sträng och svinläskig major..
 * Nibber » Fd. Flockbror » Evigt skeptisk till sedan hans oväntade återkomst till flocken.

Hos Chaibos
Vargar Bambra är medveten om att de dött:
 * † Achangra » Mordoffer » Och hur ska jag hantera detta, tänkte du?
 * † Yrjö » Fd. Allierad » Vår relation hann aldrig utvecklas till det jag vet att den hade kunnat bli men ditt fall krossade Blair. Jag önskar jag kunnat rädda dig. Må Chaibos valla din själ rätt.

Trivia

 * Bambra är en exceptionellt bra flygare.
 * Varit head over heels jätteförälskad i Duva sen deras första möte men fattade det inte själv förrän Blair började reta henne om det långt mycket senare.
 * Honorna refererade till varandra som sin "bästa vän" i en plågsamt lång evighet innan de fatta att de ju var ihop