Windfari

Vinden, stormen och himlavalvets gudinna. Windfari ses som en lekfull och äventyrlig gudinna, med ett snabbt skiftande temprament likt vinden själv. Hon har ett stort hjärta, men tros lätt kunna bli avundsjuk om någon sätter sig emot hennes väg och åsikter. Hon är dock förlåtande, och ser sällan någon mening i att hysa agg mot någon under längre tid. Det är vanligt att vargar av rasen fakarg och hikioki att tillbe henne. Windfari sägs vara den av gudarna som oftast ingriper i de dödligas liv. Du ber till henne om lycka, frihet, och styrkan att följa dina drömmar och din egen väg i livet.

Härkomst
Windfari är en av de fem jordliga gudarna, vid sidan om Moriko, Chaibos, Aurinko och Kaito. Hon sägs vara skapad av de högre gudomarna Meimei och Tenrai, och utgör en del av det som är Numoori och världen.

Namn
Windfari är främst känd under just namnet Windfari. Hon har även en del väl kända smeknamn, så som Vinden och Frihetens gudinna.

Några vanliga namn på Windfari är:
 * Vinden
 * Himlen
 * Stormen
 * Frihetens gudinna
 * Drömmarnas gudinna
 * Äventyrens gudinna
 * Lekens gudinna
 * Himlamoder
 * Den vilda
 * Den fria

Windfari som gud
Windfari är en äventyrlig och nyckfull gud, som likt vinden snabbt kan skifta från den mildaste bris till den vildaste orkan. Hon är oförutsägbar, och kan lika gärna förbarma sig över de dödliga som förbanna dem. Tillsammans med de andra jordliga gudarna var Windfari med och skapade världen. Hon gav världen luft att andas, och vinden att smeka deras kind. Hon fyllde livet med lekfullhet och drömmar för framtiden, och bringade stormar som fyllde världen med vördnad. Till henne ber de levande om glädje, äventyr, och friheten att följa sin egen väg. Windfari är en vild gudinna följer alla vargars liv med spänd förväntan, och som delar i deras glädje och drömmar. Hon ses dock ibland även som en orättvis gud, då hon gärna väljer sida i konflikter, och annars är väldigt oförutsägbar i hur hon delar ut såväl gåvor som straff.

Windfari ingriper regelbundet i de dödligas liv, och sägs vara den av gudarna som oftast visar sig för de levande. Hennes form är lika ofta storslagen och övernaturlig, som en vanlig vargs skepnad. När hon tar den fysiska formen av en varg är det oftast en lekfull hona med vit päls, men det är väldigt sällan som hon tar exakt samma skepnad mer än en gång.

Vindens och himlens gudinna
Windfari ansvarar för vinden och himlen. Det är hon som tillsammans med vattnets gud Kaito ser till att regn faller, hon som bringar svalka och gungar trädens kronor, hon som lyfter alla flygande varelsers vingar, och hon som vallar molnen över himlen. Der är Windfari som skapar stormar och fäller även de största av hinder som står i hennes väg, och hon som får himlen att spraka av blixtar och mullrande åska.

Frihetens gudinna
Det sägs ofta att det är Windfari som lockar när vargar fylls av äventyrets kallelse.

(Kreft orkar inte formulera mer text just nu, påminn mig eller annan crew om jag glömmer och detta står kvar långt senare)

Böner och Sägner
Windfari figurerar ofta i böner om frihet, vänskap, och förmågan att följa sina drömmar. Hon sägs lyssna främst på de som kallar hennes namn i stunder av starka känslor, från förtvivlan till rus av glädje. Vargar ber till henne om lycka och glädje för framtiden, om styrkan att göra egna val och få leva fritt, om äventyr i alla former, om medvind - såväl metaforisk som bokstavlig - eller motvind och motgångar för de som går emot hennes vilja. Windfari kan vara dömande, och ibland upplevas orättvis i sitt sätt att bemöta dödligas önskan, eftersom att hon ofta ger ett svar man behöver, men som inte nödvändigtvis är det svar man önskat sig.

''"Som vinden du viner böljar över fältens gräs. O du kommen evig och älskad Gudinna av vind." "I vinterns kyla vi kallar dig. I vårens regn vi hälsar dig. I sommarens bris vi tillber dig. I höstens brand vi älskar dig."''

- Okänd

"Windfari, när jag nu ser upp i din sky. Elden den bränner, svider i min kropp. Ge mig styrkan att se, ge mig kraften att le igen. Låt min kropp svalkas av din vind. Låt den best vars tänder tär i mig släppa taget. Låt min kropp vila. Låt min själ gå i frid. Ty jag lämnar denna värld med värk i var led. Utan hopp. Utan ro. Låt din vind skölja smärtan åt sidan. Låt din vind ge mig hoppet åter. Låt din vind föra mig med sig. Låt din vind föra mig i säkerhet. Till en plats utom smärta. Till en plats där jag kan vila i frid. En värld där jag aldrig mer behöver vara rädd. En värld där jag aldrig mer behöver känna smärtan. En värld där jag aldrig mer behöver oroa mig för vad som sker härnäst. Ge mig frid."

- Knutten

Havet, himlen och månen
Windfari och Kaito sägs ofta samarbeta med varandra, så som vid bildandet av stormar och regn. Det är en vida accepterad tro att de båda gudarna har en nära relation till varandra, ofta i formen av en förälskelse, och att månguden Duraneir är deras gemensamma son. Enligt månvargarnas tro så sägs det att Kaito för länge sedan behövde hjälp att vaka över havet under natten, när Aurinkos sol sov. Han bad då Windfari om att få låna en bit av hennes himmel, där han kunde bevara några av sina skinande skatter som skulle ge ljus till världens mörka stunder. Windfari gav Kaito en kär del mitt på himlavalvet, och i deras förening föddes sonen Duraneir.

Windfaris tårar
Det sägs ibland när regnet faller att det är Windfari som sörjer de dödliga hon förlorat. Det är hennes tårar för de som varit henne hängivna och stått henne närmast. För när en varg som älskar henne så djupt, och som inget annat önskat än att få vara i hennes närhet, så väljer gudinnan ibland att personligen och i hemlighet uppfylla deras önskan genom att ta en levande vargs form och vandra vid den hängivnas sida, som älskare eller vän, tills dess att den lämnar sitt jordliga liv. När Windfari återvänder till sin gudomliga plikt tros hon fälla tårar för den varg hon mist i formen av ett ihållande regn.

Den stumma svanens sång
Berättad av Erakan

Den stumma svanens sång är en historia om en varg som ylade så vackert att även Gudarna grät när hon sjöng. Alla utom Windfari, vars egna skönhet ifrågasattes i relation till denna varg. I sin avundsjuka, förvandlade hon vargen till en stum svan.

Länge levde den vackert ylande vargen fångad i sin svankropp, så länge att vargen hann bli gammal och kom till insikten att den skulle dö som en svan.

Windfari hörde vargens böner, och förvånades över deras innehåll; för medan Windfari hade förväntat sig tillrop på att få bli återställd eller till och med rättfärdigad på annat vis, hade Hon inte förstått vidden av vargens band till sin sång. Vargen bad om inget annat än att få sjunga en sista gång, och göra alla som lyssnade lite gladare och lite varmare. För det var allt vargen någonsinn hade velat göra med sin röst: Att göra andra glada, och göra Numoori bara lite ljusare.

Rörd av vargens bön, tillät hon varg-svanen att brista ut i sång när dödens ögonblick kom. Det var dock inte ett yl, utan den vackraste fågelsång som fick skyarna att spricka och skogarna att blomma.

Vargen, i sin svanform, hade under sitt liv tagit sig en partner i formen av en annan svan. När deras ungar blivit gamla och själva låg inför döden så brast även de ut i den klaraste sång. Det sägs att vi än idag kan höra ättlingar efter Windfaris svan sjunga.

Tempel
Templet Arkona i Nordanskogen har ett altare för Windfari, tillsammans med de andra jordliga gudarna.

Flocken Jägarna tillber även Windfari regelbundet, ofta i Sacraris tempel, eftersom att ledaren Dimitrij mött Windfari personligen.