Cerulean

Tidslinje

0 år - Föds någonstans i berget mellan Solstäppen och Svartstrand, tillsammans med tre syskon - Nocura, Cerala och Corylle varav sistnämnda är en hane och mycket lik honom.

5 år - Lär sig flyga, två år tidigare än syskonen. Bor kvar i berget, men gör ofta utflykter med familjen för omväxlingens skull. Här reser de bland annat till Tårarnas Träd - och Cerulean tycker sig höra röster inifrån trädet.. Som äldre ifrågasatte han det.

7 år - Olyckan inträffar i form av ett stenras. Föräldrarna och syskonen dör - men Cerulean klarar sig undan. Vandrar till Kawazatriskogen, full av sorg och ensamhet, och bosätter sig i en kaninhåla. Isolerar sig totalt från sina artfränder och håller sig vid liv med hjälp av maskätna as och håller värmen genom att stanna nera i kaninhålan.

10 år - Med nöd och näppe har han överlevt i tre år, och hans framtid är i stort sett säkrad. Cerulean kommer inte längre ner i kaninhålan och vandrar vidare. Han når Byomi efter många veckor, och hittar en tät gran med lågt hängande grenar. Det blir hans nya hem tills han blir tolv år. Håller sig fortfarande isolerad från andra vargar.

12 år - Vandrar vidare efter att granen vält i en storm. Tar sig över Raukakekedjan och får för första gången någonsin se världen bortom berget. Det han ser är Numoorislätten - och Cerulean älskar platsen vid första anblicken. Han ägnar någon vecka åt att gräva ut en lya ur en jordhöjd och bestämmer sig för att stanna. Förmodligen livet ut. Alltjämt isolerad.

22 år - Åren har gått och Cerulean bor kvar på Numoorislätten, men tröttnar på att vara ensam. Han är nyfiken på andra vargar, och minns tiden innan olyckan - han bestämmer sig efter många månaders velande att han måste försöka. Resan går över Numoorislätten, och tillslut har han nått till öarna. Där söker han i en vecka, men finner inte en själ. Less på sig själv och less på sitt misslyckande vänder han om och ska just till att resa tillbaka till sitt hem då han träffar på en avsvimmad varg. Gideon. Han hälsar nervöst på denne, men chocken och skräcken driver honom efter bara några minuter därifrån och Cerulean är säker på sin sak - aldrig igen. Allt kändes bara så fel.

På hemvägen tvingas han landa i Träsket, och stöter av misstag på Crusoe och Alduin. Efter ett snabbt namnutbyte [där han lyckats hålla sig lugn] känner han sig ännu mer tvungen att resa hem och mötet avslutas snabbt.

23 år & 3 månader - Ett halvår går och Cerulean passerar 23årsåldern. Han har bestämt sig för att aldrig med konfrontera en annan varg. Aldrig. Allt blev bara så fel... Tills dagen han fick syn på en albinotik. Driven av nyfikenhet över hennes udda färg tog han kontakt med henne. De knyter genast ett starkt band - och Cerulean som aldrig fått känna på känslan vänskap eller kärlek på riktigt blev hysterisk inombords. Han hade en vän.. De följs åt över Raukake till höstskogen, med Cerulean klarar inte av att vara med henne längre. Han har kommit underfund med att han älskar henne - men när han lyckas få fram det så blir Blue irriterad. Kärleken är inte besvarad och hon läxar upp honom genom att klart och tydligt förklara varför hon inte kan besvara den - och att han inte visste vad kärlek var.

Cerulean blir chockad, förvirrad och fruktansvärt ångestfylld då han flyr ifrån platsen. Han förstod inte hur gudarna kunde vara så onda, att de tog ifrån honom alla möjligheter till lycka. Efter att i panik ha cirklat runt uppe i himlen över höstskogen i flera timmar så stöter han på Kiera och Tien. Han är knappt ordentligt kontaktbar och halvdöd inombords då de erbjuder honom en plats i flocken. En plats att vila sig på. Ty Tien är en telepatiker och märkte hur vindarna stormade inom den tvåfärgade Cerulean. Han följer dem mot flocken och vilar där över natten. Han förstår att han inte är sig själv längre. En sinnessjuka har trätt in i hans medvetande och förgiftat honom av sorgen. Barriären brast i och med Blue, och Cerulean är inte längre den han varit. Dagen efter flyger han i ångest ut i skogen och krossar träden runt om sig med sina krafter. Han ylar av skräck över omvärlden och vill inget annat än att dö - då han träffar på en Eldar. Han får aldrig veta henne namn, men hon försöker få honom att lugna ner sig och se ljuset i världen. Hon lyckas inte vidare bra - och de skiljs åt som främlingar. Han möter därefter på en varg vid namn Eira, men hans humör har svängt och nu är han förbannad istället och han uppehåller sig inte vid hennes sällskap. Efteråt ångrar han hur otrevligt han betett sig och bestämmer sig för att gottgöra henne en vacker dag.

23 år 4 månader - En månad går, han lär sig mer om flocken, men Cerulean har fått grova sömnproblem. Varje natt vrider och vänder han på sig och kan inte sova. Tankarna virvlar i huvudet och han får ingen ro. En tidig morgon, långt innan de andra vaknat, tar han sig ut ur grottan och flyger ut i skogen. Han landar i ett träd och sluter ögonen för att försöka driva bort alla tankar - men en doft av varg får honom att öppna de igen. Det blir mötet med Lawenya, som blir en bekant till honom då hon försöker få honom att må bättre efter att en tanke på Blue fått honom att bli spyfärdig. Då han kämpar för att behålla den lilla mat han fått i sig så inser han hur omtänksam hon faktiskt var och bestämmer sig för att han gillar henne. Lawenya råkar uttrycka sig klumpigt och Cerulean bryter ut i ett raseriutbrott - trots det, skiljs de åt som bekanta och inte som fiender.

Strax därefter möter han av en slump på Ghadam, vilket leder till en ny bekantskap.

Efter mötet med Ghadam går dagarna, och han lämnar inte sin grotta på flera dygn annat än för att äta och dricka. Han börjar smått gå ner i vikt, men inte nämnvärt än så länge. En dag får han för sig att vandra till Byomi och besöka sjön där han på ett ungefär senast träffade Blue. Han tänker att han kanske kan acceptera det hela bättre - eller något liknande. Han har glidit ner ännu djupare i depressionen efter att tha hållit sig någorlunda lugn i några veckor, och nu är varghanen nästan bortom kontroll. När han når till Byomifallet ser han sig själv i vattnet och chockas över hur han förändrats. Känner nästan inte igen sin egen spegelbild. Chockad över upptäckten tar han sig upp på land och klättrar upp i ett träd för att slippa den blänkande vattenytan. Det är då sorgen tar över och plötsligt ser han två gestalter dyka upp ur skogsbrynet. Han ser hur de leker i vattnet, och inte förrän han hör en mening begriper han att det är han och Blue som leker där. Scenen avbryts då han flämtar till, och hyperventilerande och med tårarna strömmande nerför kinderna förstår han att hjärnan börjar spela honom spratt. Han kan inte vara utan Blue. Hur skulle han någonsin kunna vara det?

Efter många långa timmar av sömnlöst vankande lyckas han somna, och när han vaknar tycks livet svart inför hans ögon. I timtal blir han liggande i gräset utan att röra sig, stirrande tomt framför sig utan att orka resa sig - då han för steg i gräset och två vrener uppenbarar sig i skogsbrynet. De tror först att han är död - och kanske var även lite så - och förskräckta tar de sig fram och petar misstroget på honom. Då de inser att han inte är död hjälper de honom att jaga, och lämnar honom en stund därefter. Det finns inget de kunde göra honom

23 år och 7 månader - Cerulean inser att han måste göra någonting. Han lovar sig själv att fortsätta kämpa, under en resa som ska gå över Numoori. Han vill försöka hitta någon  mening bortom Blue som han förlorat, och ger sig av. Efter ett kort avsked med Kiera och Tien (som skedde utan rollspel) lämnar han flocken, men inte sitt medlemskap, och ger sig av mot Azhekaslätten. Där träffar han på Xhiro, som han stiftar en kort bekantskap med, och fortsätter över den ödsliga slätten mot Ötamon.

Där, händer en sak som återigen slår honom i spillror - han träffar på Blue under en regnig, stormande natt. Det skulle kunna ses som lyckligt, men icke. Blue har funnit sin sedan länge "döda" partner, och då han ser henne med sin kärlek bryter han samman totalt. Han skriker av ångest och lämnar platsen kort därpå. Dagarna går därefter och paniken bryts ner till en aldrig dämpad gråt. Han inser mer och mer och mycket han egentligen älskar henne, och inser också än mer att hans hjärtas innerska önskan aldrig kommer slå in. Med hjälp av Alassea Marion, som han träffat tidigare, lyckas han återigen pussla ihop sina spillror en aning och fortsätter målmedvetet framåt. Om än han är trasig, så fungerar fortfarande hans kropp. Cerulean vet att han måste fortsätta. Han var fast besluten att inte bryta löftet till sig själv.

Någon vecka går, och han stöter på varginnan Ivy i Itrozo. Det blir ett knapphändigt möte som utan ens en rikktig konversation.

Mer kommer efter fortsatta rollspel..

Personlighet och Mentalitet
Cerulean är i grunden energisk och spontan - men hans riktiga jag grumlas av sorg, och den sinnessjuka som trätt in i hans medvetande sen vad som hände honom och Blue. Han är oberäknelig och känslomässigt instabil - ena sekunden kan han vara relativt lugn och den andra fylld av panikartad ångest. Han tar fruktansvärt illa upp på sorger och svek.

Men om man utgår från den riktiga Cerulean, som han knappt själv känner till, så är han enormt lojal. Han skulle göra allt för en vän, maka eller någon annan han höll av. Cerulean är mycket osjälvisk, givmild och älskvärd i ren allmänhet men som sagt är det mycket sällan, om än aldrig, denna sida visas.

Vind

 * Skapa vindar, tex för att flyga fortare
 * Pressa samman luft till projektiler
 * Rena luft från gaser/smuts/annat
 * Skjuta upp föremål i luften genom koncentrerad vind
 * Etc etc..

Illusion

 * Försvunnen

Släkt
Kan delas in i klaner, flockar, eller dylikt efter önskemål
 * Nocura - Kullsyskon -  Jag klandrar dig inte. Jag hoppas du vet det. Jag älskar dig, syster.RIP
 * Cerala - Kullsyskon - Som syskonskarans minsta var du ovanligt storslagen i personligheten. Min kavata syster, må du vila i frid. Jag älskar dig. RIP  
 * Corylle - Kullsyskon - Minns du dagen vid trädet som sades tala? Minns vad jag talade om. Jag saknar dig så, och älskar dig så som enda broder.. Må du vila i frid. RIP
 * Neroc - Fader - Du var min största inspiration, och än är du min ledsagare genom dessa tider av dödslängtan. Jag älskar dig.. Må du vila i frid. RIP
 * Weranna - Moder - Åh, vad jag saknar dig. Jag älskar dig och nu mer än någonsin behöver jag dina råd. Må du vila i frid. RIP

Andra relationer

 * Gideon - Främling - Du får ursäkta mig.. Jag hoppas du mår bra, trots min stress därifrån.
 * Crusoe - Främling - Kaninbläckfisk. Du ser iallafall ut som en. Måhända du även var?
 * Alduin - Främling - Vårt möte var kort, ändå verkade din själ så ren. Jag hoppas du kommer dit ditt hjärta önskar.
 * Blue - Djupt älskad, dyrkad - Aldrig någonsin kan jag förklara.
 * Tien - Flockledare - Du erbjöd mig beskydd när jag behövde det som mest. Jag respekterar dig och din syster stort, inte bara för eran storlek som om och om igen får mig att häpna.
 * Kiera - Flockledare - Har knappt talat till mig. Men du verkade villig att hjälpa.. Ska jag tro på det eller inte?
 * Alassëa Marión - Bekant - Vem är du? Måhända jag aldrig får veta.
 * Eira - Främling/Bekant - Jag rättade mitt misstag.
 * Lawenya - Bekant - Lär dig ditt andra jag. Ifall du når ditt mål hoppas jag du förstår, och känner dig lika fri som jag en gång var. Hoppas vi möts igen. Tills dess - tack, trots ditt klumpiga ordval.
 * Araiel - Bekant - Du sade inte mycket. Skulle kalla dig rentav otrevlig. Tack ändå.
 * Tamon - Bekant -  Du var inte som din.. Vän. 
 * Xhiro - Bekant - Spillde regnbågen färg över dig?
 * Ivy - Främling - Otrevlig, var du.

Trivia

 * Cerulean har vingar i olika mönster - en genetisk defekt som egentligen är omöjlig.
 * Han älskar stjärnor och natthimmel, vilket alltid fascinerat honom.
 * Cerulean börjar lätt stamma när han blir arg.
 * Hans röst är mycket lik Spyros engelska version.
 * Cerulean är rädd för djupa vatten, då vingarna gör att han inte kan simma.