Phol

Personlighet
Phol såg aldrig sig själv som en ond individ. Han var fruktansvärt egoistisk, till följd av att ha blivit otroligt bortskämd som valp, men han gjorde aldrig något med avsikten att vara elak. Hans världssyn var en där han stod i centrum, där allt kretsade runt honom och hans vilja, och allt i världen var därför på ett eller annat vis till för att roa honom. Phol plågade ofta små bytesdjur genom att hålla fast dem med sin kraft, och fann det ytterst roande att se dem kämpa för livet innan de dog.

Utseende
Phol var en stor Lawarhane med ett relativt neutralt utseende. Den bruna pälsen var strävhårig och yvig kring nacke och hals. Den korta svansen kläddes av långa, sträva hår. Ett par klargröna ögon kikade fram i det oftast likgiltiga ansiktet. Nosen och läpparna var leverfärgade. En blekt gräsgrön, högrest man av väldigt styva hår reste sig över Phols huvud, nacke och skuldror. Klorna på hans tassar var av samma nyans som manen och kunde i vissa lägen tyckas glöda lätt.

Krafter
Telekinesi Phols kraft var Telekinesi. Kraften innebar att han med blotta viljan kunde förflytta eller hålla fast föremål. Han behövde inte vidröra objektet för att påverka det med sin telekinesi.

Historia
Phol växte upp som enda valpen, omhändertagen av en moder som skämde bort honom mer än hon borde gjort. Huruvida han någonsin haft syskon eller inte visste han inte själv, men det var möjligt att dessa i så fall varit dödfödda. Phols fader försvann tidigt ur bilden av oförklarlig anledning.

Egogy, Phols moder, gjorde allt för honom. Han fick all kärlek, och allt han kunde önska från henne. Bortskämd över öronen, och utan någon som någonsin lärde honom skillnaden mellan rätt och fel, så skapade han en egen syn av världen; en där han själv stod i centrum.

Så när Phol en dag insåg att Egogy inte längre kunde ge honom något mer, och han gav sig ut i världen på egen hand, så möttes han av en chock. Där hans moder tidigare gett honom allt möttes han istället av främlingar som inte var det minsta intresserade i att tillgodose hans önskemål eller behov. Istället för att ta den nya lärdomen till sig och lära sig ödmjukhet så beslutade Phol att dessa främlingar var otillräckliga och dumma i huvudet. De förstod helt enkelt inte den makt han besatt eller hur viktig han faktiskt var. Han lärde sig snabbt att ta det han ville ha, ofta med hjälp av sin kraft, och han såg till att djur som vargar antingen gjorde som han ville eller höll sig ur hans väg.

Phol växte snabbt, och innan han riktigt kunde kalla sig själv vuxen så mötte han en vren vid namn Lainadan. Vrenen var en misslyckad och patetisk varelse som inte klarade sig själv. Phol tog barmhärtigt Lainadan under sitt skydd; vrenen behövde uppenbart någon som visade honom rätt väg, och Phol behövde någon som kunde förse honom med den dyrkan han krävde. Han slog Lainadan och höll honom fast med sin kraft när vrenen inte lyssnade eller lydde. Phol tvingade i honom idéer om att han var där för att hjälpa honom; lögner som Phol själv under åren skulle komma att tro på. Lainadan behövde honom för att klara sig. Undersåten behövde en Mästare. Och vem var inte den rättmätiga Mästaren, om inte Phol?

En natt, många år senare, mötte Phol Nahiez. Det var ett kort möte, förvånansvärt ömsesidigt, som senare skulle leda till att Nahiez födde Phols valpar. Phol träffade aldrig Nahiez igen, och han mötte endast en av sina avkommor, utan att veta att valpen var hans egen.

Den sista tiden i Phols liv blev han lugnare. Han såg fortfarande sig själv som världens centrum, krävde fortfarande dyrkan från Lainadan, men vrenen hade kommit att bli väldigt lydig och from. Phol såg långsamt Lainadan mer och mer som en individ. En korkad sådan, men en som lärde sig. Han var stolt över vad han själv åstadkommit, och kände sig som en god lärare. Vad Phol inte visste var att Lainadan under alla år av misshandel utvecklat en parallell personlighet: Firdrach. Firdrach avskydde Phol med ett innerligt, brinnande hat, och efter en lyckad jakt under en lång och obarmhärtig vinter såg Firdrach sin chans. När vrenen började käfta emot Phol, så tillrättavisades han som många gånger förut. Men Phol var trött efter jakten, och kunde inte hålla honom fast med sin kraft. Lainadan - Firdrach - sänkte tänderna i Phols hals och slet sönder hans strupe. Phol avled i den röda snön, med Lainadans gråtande, bedjande form pressad tätt intill sig.

Släkt

 * Egogy (npc) - Mor - "Din tid är förbi. Tack för förutsättningarna du gav mig, nu tar jag över"
 * Mahat (npc) - Far - "Oviktig"
 * Cerridwen - Dotter - "Spring och lek någon annan stans." Visste ej att det var hans dotter.
 * Achak - Son - (Aldrig mött)
 * Thaerien - Son - (Aldrig mött)

Gillar

 * Lainadan - "Jag var stolt över dig." Phol såg Lainadan som sin undersåte.

Bekanta

 * Nahiez - Moder till Phols valpar. Ingen övrig relation.

Främlingar

 * Aamon
 * Flor (Namnlös)
 * Eira
 * Terock (Namnlös)
 * Chica (Namnlös)
 * Gavin (Namnlös)
 * Yoi (Namnlös)
 * Barakiel (Namnlös räv)

Trivia

 * Phol var tänkt att bli en adopterbar design, men Kreft gillade den mer än väntat och valde att behålla honom.
 * Ungefär samtidigt skapade Älg fundera på en karaktär inspirerad av Gollum från Sagan om Ringen. Efter lite gemensamt funderande och skrattande så skapades Phol och Lainadan tillsammans.
 * Phol var avundsjuk på Lainadans långa ben då vrenen kunde vada genom vatten där han själv behövde simma.