Vikaan

Vikaanen är en ras som utvecklades inom en och samma flock i syftet att jaga vampyrer. Idag är rasen nästan utdöd, med undantag för en släktlinje. Alla dagens vikaaner härstammar därför från Dimitrij. Vikaanen har en smidig kropp, med djup bröstkorg och starka lår. Dess ansikte är långsmalt, med varierande välvd nos. På hjässan har vikaanen ett par hjortlika horn, vilken växer i en smal krona som kan omsluta nacken när vikaanen har huvudet sänkt. Den har ett par fladdermuslika vingar, byggda för snabba manövrar snarare än långa flygningar. Svansen är lång och smal, med längre päls längst ut. Vikaanens päls är lång och silkesaktig, med varierande vågiga inslag. Rasen varierar mycket i färg, men är ofta ljus i grunden, med en mörkare ovansida.

Fysik
Vikaanen har en lätt men muskulös kropp, med en djup bröstkort som hyser ett stort hjärta och stora lungor. Benen är långa och starka, och ser bredare ut från sidan än framifrån. Ryggen är lång, flexibel och krökt mot ett lägre höftparti. Kroppen har en hög andel snabba muskelfibrer som tillsammans med den flexibla ryggraden tillåter vikaanen att röra sig väldigt snabbt. Tack vare sin anatomi och sin springstil kan vikaanen tillryggalägga långa sträckor på kort tid. Bröstkorgen är muskulös, med ett extra par bröstmuskler som ger vingarna god styrka. Vingarna är byggda för snabba manövrar snarare än långa flygningar. Musklerna är särskilt utvecklade för att låta vikaanen lyfta väldigt snabbt från marken, även från stillastående. Membranet är vanligtvis mörkt på ovansidan med ljusare undersida. Vingarna fungerar till stor del som en fladdermus vingar, och hålls ihopvikta mot sig själva vid sidan om vikaanens kropp när denna inte flyger. Vingarnas knogar är tjockhudade och kan stödjas mot vid behov. Vingarnas tummar används som hjälp vid klättring över steniga områden.



Vikaanens ansikte är långsmalt, med en lång, varierande välvd nos och högt satta ögon. Vikaanen förlitar sig till stor del på sin syn, och ögonens placering i skallen ger den ett brett synfält på 270-graders vinkel. Den har även en förvånansvärt god syn i sitt periferiseende, vilket tillåter vikaanen att enklare upptäcka skepnader i utkanten av sitt synfält. Ögonens färg varierar i alla olika nyanser, men vanligast är blå, grå och bruna färger. I ansiktet, främst märkbart över ögonen och från kinderna, har vikaanen längre morrhår, vilket hjälper den att instinktinvt reagera och snabbt sluta ögonen eller rycka undan huvudet om något skulle vidröra dessa.

Från hjässan växer det hjorthorn, vilka varierar starkt i form och storlek från individ till individ. Trots de varierande formerna så har vikaanen aldrig en bred krona, utan större horn håller oftast en mer strömlinjeformad riktning för att skydda nacken, även om en del mindre horn kan växa mer utåt eller framåt. Hornen tappas med ett par års mellanrum så att ett nytt, helt par kan växa fram under nästkommande månader. Hornen växer väldigt snabbt och är medan de växer klädda i basthud som ger dem näring. När de är färdigväxta fejas basthuden bort. De flesta vikaaner med större horn lärde sig redan i tidig ålder att bryta hornen vid nödfall, vilket kan göra ont men inte orsakar någon större skada om det görs på rätt sätt. Öronen är hängande och vanligtvis formade så att de i avslappnat tillstånd ligger strukna bakåt längs huvudet för att ge vikaanen ett mer strömlinjeformat huvud. De kan lyftas över huvudet när vikaanen är alert.

Svansen är lång, med längre päls i början och slut än mitt på svansen, och hjälper till med balans under såväl springning som flygturer. Tassarna är något längre och smalare än en vanlig vargs, med stora trampdynor som ger bra fäste mot marken för snabba manövrar.

Vikaanens päls är lång och silkesaktig med varierande vågiga och lockiga inslag. Den är tät och tålig. Pälsen har en tjock, mjuk underfäll, vilken tjocknar i kallt väder och fälls i varma klimat för att undvika överhättning. Sand och smuts som fastnat i pälsen faller generellt av av sig själv när det torkat. Det är vanligt för vikaaner att vara övervägande ljusa i fällen, med mörkare ovansida och svans. De mest förekommande färgerna är beige, crème, grå och brun, med mörkt bruna eller svarta ryggar och vingar. Hornen skiftar även de från blekt gräddfärgade till mörkare bruna eller orangea nyanser. Vikaaner föds mörka precis som vargar, och får sin ljusare fäll tidigt, innan de ofta mörknar igen med åldern.



Tack vare sitt framavlade yttre och den vanligtvis hårda träning som alla vikaaner gått igenom från det att de var valpar har arten utvecklat förvånansvärt snabba reflexer och reaktionsförmågor för att kunna jaga vampyrer. Reflexerna och reaktionsförmågan måste dock övas fram i ung ålder och fortsätta tränas genom åren för att skärpas och behållas, även om vikaaner generellt har snabbare reaktionsförmåga än vanliga vargar.

Mentalitet
Väldigt lättlärda med stark vilja och målmedvetenhet. Vikaaner avlades i syfte att jaga vampyrer. De är naturligt modiga och viljestarka, men tenderar att bli något arroganta. Då rasen endast avlats inom en och samma flock lärdes alla redan tidigt stora mängder kunskap, och vikaaner fick en fallenhet för att lära sig historier och språk likväl som strid. En vikaan som lämnas ensam tenderar dock att bli nedstämd, och de har lätt att utveckla problem med depression och ångest om de inte har ett tydligt syfte och andra vargar runtom. De har också lätt att få mardrömar och sömnproblem, till viss del på grund av det syfte de avlats fram för.

Krafter
Eld är den absolut vanligaste kraften hos vikaaner, då de utvecklade denna som ett vapen mot vampyrerna. De är ofta goda eldbrukare. Utöver elden så är telepatiska förmågor vanligt, och krafter som helande, ljus och förhöjda fysiska förmågor förekommer också.

Kultur
Vikaanen är en ras utvecklad inom en och samma flock. Deras traditioner och kultur lever idag vidare genom flocken Jägarna. Vikaanen avlades för att jaga vampyrer, och vampyrjakt har därför alltid varit en stor del i vikaanernas historia.

Övrigt
Vampyrjägare Vikaanerna avlades fram under många generationer bland landets vampyrjägare. De är därför anpassade och utformade specifikt i syfte att jaga vampyrer.

Ärftlighet Vikaanen har starka gener som är övervägande dominanta. Ättlingar i en korsning mellan en renrasig vikaan och annan ras tenderar att till största del ärva vikaanens kropp. Valpar efter korsade föräldrar som har vikaan längre bak i släkten har en chans att födas som renrasiga vikaaner. Det innebär att en renrasig vikaan kan dyka upp även senare i släkten, trots att föräldrarna är korsningar.