Diablo

Personlighet
Ond, självisk, impulsiv, opålitlig.

Utseende
Väldigt stor och kraftigt byggd. Diablo är svart till färgen, med lila ögon. Hans päls är tjockare runt nacken, och hans svans är kort. Han har två horn på norsyggen, och två stora krökta horn som växer ut från hjässan. Som ung hade Diablo ett helt annat utseende. Han hade då färgade mönster i pälsen, isblå ögon och ett par drakvingar.

Krafter
Eld. Hade tidigare kraften Lava, men har inte kvar kraften idag.

Historia
När Diablo föddes såg han inte ut som han gör idag. Han var en väldigt stor bevingad ungvarg med tydliga mönster i den mörka pälsen. Som liten var han en snäll, hjälpsam grabb som hatade blod. Älskade rosor. Hatade att döda. Men någonstans gick hans liv fel. Kanske började han känna hatet när han mötte Duchess. Eller så var det i striden mot Angelus, Locura och Yoru; Tre vargar mot honom, ensam. Han vet inte, men efter striden var han fullt inställd på att ta Angelus liv.

Han mötte Murderotic i Eriinari. Ledaren för Treontha; Den flock Angelus var medlem i. Han slogs mot henne, och striden blev lång och svår. Diablo gick förlurande ur den. Svårt sårad lyckades han fly med hjälp av sin dåvarande lavakraft.

Han lyckades ta sig till Numoorislätten, där han träffade Azazel. Det bevingade lejonet gick med på att fånga mat till den skadade jätten, i utbyte mot en framtida tjänst. Diablo gick med på det, men det var en tjänst han senare aldrig skulle komma att infria. Lejonet lämnade honom efter att ha fångat ett byte och lämnat det hos Diablo.

Under de kommande veckorna när han läkte så genomgick Diablo en underlig förvandling. Han tappade sina vingar, och hans gamla ärr och färger ersattes av helt svart päls. Horn växte fram i hans ansikte. Under förvandlingen mötte han Pacquita. Tiken kände medlidande för Diablo, och valde att stanna med honom och hjälpa honom så länge han behövde. Hon kom märkbart att utveckla känslor för den stora hanen, men när Diablo återfått sin styrka så attackerade han henne. Där var dock något som höll honom tillbaka, kanske faktumet att hon hjälpt honom, kanske något annat. Diablo lät henne fly.

Han träffade Key, och gick med i flocken The Dark Nation. I flocken fick hans ilska och ondska ett syfte. Det var en plats han kunde höra hemma på. Han började vandra och strida i flockens namn, och det var under en av dessa vandringar som han mötte Fallulah. Han våldtog den rosa räven, och lämnade henne åt sitt öde.

Han mötte Murderotic igen, men efter förvandlingen kände Treonthas ledare till en början inte igen honom. När hon insåg vem han var så utropade hon att han var död. Att hon hade dödat honom. Det roade Diablo innerligt. Han anföll henne och den här gången var det hon som låg i underläge. Murderotic var dräktig, och tvingades fly från striden för att inte riskera sin egen eller de kommande valparnas säkerhet.

Diablo råkade träffa Arnako, en av sina söner efter mötet med Fallulah, och beslöt sig för att göra valpen till en form av arvinge. Han tvingade Arnako att färdas ihop med honom, med hjälp av misshandel och vanvård. Diablo ville göra Arnako stark, och ansåg att kärlek var oviktigt. Styrka kom från smärta, hat och våld i hans ögon. När Arnako misade minsta tecken på motstånd eller ovilja att träna och göra som fadern sade så anföll Diablo honom och skadade honom svårt. Sakta men säkert bröt han ner den lilla gnista av värme och vänlighet som fanns i sonens kropp.

Under en av deras vandringar fann sig Diablo och Arnako på Numoorislätten. Där mötte Diablo Phoebe. Han attackerade den lilla månvargen i hopp om att göra henne till ett enkelt mål mat. Innan han hann döda henne så hördes höga ylanden i luften. Flocken Qu hade fått vittring på striden, och de gick nu till anfall mot Diablo och försvarade Phoebe. Det blev en blodig strid. Trots att Qu var fler så gjorde Diablos storlek och styrka honom till en svår fiende. Till slut fick flocken honom på fall. Diablo dräptes i den striden.

Men döden kunde inte hålla honom för evigt.

Diablo vandrade som andevarg genom Numoori, rastlös och full av hat. Han sökte en sak, och en sak enbart: Hämnd. Och kanske var det något gudarna också sökte, eller så var det av ett sjukt skämt som Diablo fann sig vakna upp på nytt. Återupplivad. Han var svag och undernärd, och hans tidigare massiva kropp hade krympt. En ny tid av läkande och återhämtning väntade, och under den här tiden upptäckte Diablo att han hade förlorat lavans kraft. Men det gjorde inget. Att ha återuppstått var i sig ett mirakel, och han kunde inte tänka sig en bättre hämnd än att få möjligheten att återvända och sätta tänderna i Damon, ledaren över Qu.

Efter en lång tid av läkande så mötte Diablo den rävlika tiken Nakada. Han våldtog den unga tiken, ovetande om att hon var hans egen dotter. Han höll henne fången och behandlade henne som en ägodel. När deras valpar föddes så överlevde bara två. Två missfärgade, fula valpar. Diablo åt upp de valpar som inte överlevt födseln, och döpte de två levande; Albinon Nakio, och den fläckvis vita Dako.

Vad som hände med Nakada och valparna är i dagsläget oklart, men Diablo begav sig vid någon tidpunkt vidare. Ålderns höst började knappa in, och han hade ännu inte skaffat sig en värdig arvinge som kunde fullända hans vaga idé av en framtidsplan. Han försökte lura den vita drakargen Ashkii till sig med syftet att anfalla och våldta henne, så som han gjort förr. På grund av skador från en tidigare strid, i kombination med ålder, så lyckades han dock inte. Trots hans uppenbara försök så tyckte Ashkii synd om honom, och när han förklarade att allt han önskade var att bli fader till en kull valpar, så erbjöd hon sig som surrogat.

Surrogat var dock allt Diablo tänkte tillåta att hon blev. Så när Ashkii började tala om de kommande valparna som sina så blev Diablo vansinnig. Han anföll henne, skadade henne svårt och slet av hennes ena framben. På något vis lyckades hon ändå fly, och Diablo upptog jakten. Han fann henne efter en längre tid i Kaiwood, tillsammans med en främmande ungvarg och flera valpar som uppenbart var hans egna. Diablo slaktade alla av valparna utom en, men i striden så blev han förgiftad av Ashkii, vilket lät henne och Gideon komma undan med den sista valpen, Nero.

Diablo jagade på nytt, och lyckades slutligen att hitta familjen igen. Han hade tur, för den överlevande valpen hade gett sig ut på ett litet äventyr en liten bit från de andra. Han hotade Nero med att han skulle döda Ashkii, om valpen inte höll tyst. Sedan kidnappade han honom.

Han höll valpen kidnappad under längre tid, tränade den hårt, torterade och traumatiserade den i tron att han skulle skapa en perfekt krigare. Han tvingade Nero att skada och döda, tvingade ut vartenda liten uns av godhet som sonen visade. Men en dag råkade Diablo försäga sig genom att nämna att Neros moder troligt fortfarande var vid liv. Kort därefter så lyckades Nero fly, troligt i jakt på den moder sonen tidigare trott var död. Diablo återupptog jakten än en gång.

Relationer
Släkt
 * Crepsley - Kusin
 * Nakada - Dotter och offer. Såg som sin ägodel.
 * Arnako - Son
 * Arko - Son
 * Nero - Son
 * Nathero (npc) - Son - Offer
 * Nishki (npc) - Son - Offer
 * Naira (npc) - Dotter - Offer
 * Nour (npc) - Dotter - Offer
 * Nerissa (npc) - Dotter - Offer

Respekterar
 * Azazel
 * Key

Fiender
 * Angelus
 * Locura
 * Yoru
 * Murderotic
 * Damon
 * Mivria
 * Sleazoid

Andra
 * Fallulah - En tik han våldtog. Mor till flera av hans valpar.
 * Ashkii - Mor till hans arvinge, Nero. Ska jagas och dödas.

Trivia

 * Diablo återupplivades 2015 efter att ha varit död. Hans storlek sänktes då från de tidigare 230cm i manke, och han förlorade kraften Lava då han inte uppfyller kraven för att få blodsätten.
 * Han skaffade två valpar med sin egen dotter, som var tänkta att bli spelade karaktärer. Nakio och Dako startades dock aldrig, och sägs istället ha avlidit redan som små.