Chaibos

Dödens gud. Denna gud har till uppgift att föra Själar vidare, bort ifrån Jordelivet när de dött, men de själar som har något otalt med de ovan jord måste han vakta och hålla balansen över. Han ingriper ytterst sällan bland de levande, då hans ansvar ligger hos de som redan passerat vidare..

Ansvarar för och Styr över
När en dödlig lämnar jordelivet är det Chaibos som ansvarar för själens resa vidare. Han vallar dem och försörjer dem, och ser till att de inte lider.

De som har något otalt med livet de lämnat måste dock Chaibos vaka över, och hjälpa dem komma till insikten de behöver för att kunna lämna jordlivet bakom sig. Dessa hamnar då i Chaibos hålor, där de fängslas för att förhindra att de vandrar tillbaka till jordelivet och orsakar kaos. Tolkningarna av Chaibos hålor skiljer sig åt, men en sak är de överens om: när man väl lämnat sin kropp är det inte menat att man ska återvända, och det är Chaibos som ansvarar för att kontrollera oroliga själar.

Chaibos lyssnar och gör vad han kan, men utöver att fängsla de oroliga själarna så kan han aldrig tvinga någon att släppa taget. Till ett oroligt sinne försöker Chaibos skänka frid och lätta det som tynger en trött själ

I vissa tolkningar ses Chaibos som snäppet äldre och visare än de övriga fyra, då han skapades först och fått större inblick i det som väntar bortom denna värld. Det sägs en dag är det han som ska leda vägen vidare åt de övriga fyra, och att hans blick är den sista som kommer vila på denna värld.

Vargars böner och ordspråk
Chaibos figurerar ofta i svordomar och förbannelser, där man önskar att den annars förstående guden ska vägra någon sinnesro i döden.

Till Chaibos ber man för att ge frid åt en som nyligen gått bort, och man kan även be till honom för att ens egen bortgång ska bli smärtfri och enkel. I böner framträder han ofta som en Herde som vallar själar vidare.

Han figurerar även i böner då Andar och Demoner ska fördrivas, där man ber den annars likgiltige guden att spåra upp och fängsla dessa vilsna själar.

Symbolik
Många jämför Chaibos med döden; att Han som en mörk våg ska välla över sinnet och föra en bort när jordlivet lämnat en. Att Han, som en vind, ska blåsa bort att man känner till.

Historik
enligt skapelsemyt nummer 1 skapades chaibos först av alla de jordliga gudarna då han symboliserar att allt ska ha ett slut, även denna värld blabla text kanske?

Utseende
Det finns många dokumentationer om en varg, alldaglig i sin kropp, som talat i tunga toner om livet bortom detta. Vargen sägs inte ha stått ut på något sätt, utan bara hans aura ska ska avslöjat honom för den mäktiga varelse han varit.

I andra fall har man talat om en stor, mörkgrå eller svart hane, som i sin stillhet väntat på själva dödsögonblicket. Som ett omen i skuggan för de som sett honom.

Personlighet
Chaibos är den mest likgiltiga av de fem jordliga gudarna. Han ser döden runt omkring sig, och vet när allt har sitt slut. På så sätt, om man skulle möta honom, kan han upplevas fåordig och ganska rak - för allt är ändå förgängligt i hans ögon.

Däremot är han inte omöjlig att ha att göra med, för i den mån han kan underlätta en plågad eller ofullständig själs lidande i dödens ögonblick så gör han vad han kan.

Chaibos avslöjar aldrig vad som väntar bortom det världsliga, även om han gör sitt bästa att försäkra en orolig själ och ge den modet att släppa taget.

Krafter och förmågor
Chaibos ingriper aldrig i den dödliga världen på förfrågan av en ensam Dödlig. Enbart i sällsynta fall kan han visa sig fysiskt, och då inte heller i annan ändamål än för att ge frid åt en själ nära döden.

Till de som ber om frid i sinnet, kan han uppenbara sig som en tillfällig kompanjon, eller följeslagare för att ge råd eller stöd, men ytterst sällan använder han några gudomliga krafter för att lätta en levande själs sorg.

Teoretiskt skulle han kunna skänka glömska eller minnesförlust till en plågad varg, men han ser hellre att själen är fri från världsliga bojor när den väl lämnar kroppen.

Då själens sår ska rensas förr eller senare, så ser han ingen mening med att försvåra övergången till det som väntar bortom denna värld. Sådant flum kan man överlåta till de där känslomässiga småungarna Windfari och Aurinko.

tacka vettja Moriko. Sån fin lugn jänta dedär. Hon hajar grejen liksom. Jajjamen.

Vargars berättelser och lyrik
Tramptass påstår sig ha mött Chaibos, den tokstollen.