Ötamon

Ötamon är en gammal urskog som har gett upphov till många myter och legender. Skogen kallas även för Månens skog, och sägs vara den plats månvargarna härstammar från. Skogen är känd för sina stora träd, med höga, snirklande rötter och stammar som tycks nå hela vägen till himlen. Månklara nätter så lyser hela skogen upp av tusentals vita, självlysande månblommor som täcker hela marken.

Utseende
Ötamon är en skog med väldigt gamla anor, som har gett upphov till många magiska myter och sagor. Det är en av landets troligtvis äldsta skogar, med träd som är äldre än vad någon kan räkna. Träden sträcker sig så högt att de kan tyckas försvinna i himlen under mörka nätter eller disiga dagar. Trädens tjocka stammar står på nästan lika tjocka rötter, vilka på många ställen reser sig ur marken likt höga, vridna kullar. Träden är så tunga att det ibland växer smalare extra stammar ner från de kraftiga grenarna som stöd.

Om dagarna är Ötamon vackert grönt. Solens strålar bildar inte sällan ljuspelare som strilar ner mot marken genom de lummiga kronorna. Även när solen inte skiner så blir skogen aldrig helt mörk. Om nätterna glittrar skogen av dansande eldflugor. De skinande skalbaggarna lyser i såväl gula som blå nyanser. Än mer spektakulärt är dock det som sker när månen klär natthimlen. Månklara nätter slår månblommorna ut. Hela skogens golv kläs då av skimrande vita blomblad. De självlysande blommorna ligger bakom många av skogens legender. Ötamon kallas ofta även för Månens skog.

Ötamon är en fridfull skog som lätt ger besökande vargar en känsla av värme och välkomnande.

Klimat
Ötamons klimat är ofta milt och behagligt, och det blir sällan riktigt varmt. Träden ger mycket skugga, vilket gör att det ofta är svalt nere vid marken. Vintern drar med sig kalla vindar från norr, och skogens nordliga delar faller i vinterdvala under de kallaste månaderna, ofta med rikliga mängder snö. Det snöar dock sällan i södra Ötamon.

Djurliv
Gott om nordliga klövdjur, så som älg, rådjur, vapiti, kronhjort och vildsvin. Kaniner och harar. Vesslor, sobel, hermelin, mink, mård och floduttrar. Järv, grävling, lokatter, nordliga tigrar och brunbjörn.

Historia
Ötamon är en väldigt gammal skog med mycket historia. Det sägs att månvargarna härstammar från skogen, och har levt här i många generationer. Utöver månvargar så har skogen även länge varit hem till silannis, och flocken Lomodia hade under lång tid god kontakt med månvargarna. Ötamon var även hem till flocken Trinity under några år, innan flocken valde att flytta österut.

För några år sedan (2016/2017) etablerade månvargen Mivria ett officiellt tempel i Ötamon, där månvargar samlades för att tillsammans återuppliva och utöva sin kultur och religion. I och med templets närvaro så kom skogen att bli en viktig mötesplats, dit många vandrare tog sig. Några år efter templets grundande (hösten 2019) så attackerades det av en grupp vargar som utgav sig för att vara Ljusets Krigare. Många månvargar dräptes, och templet brändes till grunden. Några månvargar har börjat söka sig tillbaks till skogen, i hopp om att återuppbygga det som förlorats.

Kända platser
Mer om Måntemplet ► Måntemplet var ett tempel grundat av månvargarna där de kunde samlas och utöva sin kultur och religion i fred. Templet var byggt av snirklande rötter, som vävts samman i komplexa, men naturliga former för att bilda gångar och rum. Många månvargar och besökare bodde sedan i närområdet, i egna lyor och enkla boningar som inte störde den omgivande skogen. Templet blev dock attackerat av en illasinnad grupp vargar (2019), som fällde de stora träden som utgjorde delar av templet, och brände resten till grunden.
 * Måntemplet

Flockar
Flocken Lomodia (npc) har sitt revir i centrala Ötamon.

Tidigare flockar i området:

Trinity - 2013-2017

Berättelser och myter
Det sägs att månvargarna härstammar från Ötamon. Huruvida det stämmer eller inte går kanske inte att bekräfta, men månvargarna har gjort skogen sitt hem i många generationer. Det är inte svårt att förstå varför de fattat tycke för denna speciella skog, och många månvargar söker sig hit för att komma i kontakt med sig själva, sin härkomst och månguden Duraneir.

Det sägs även att vänligt sinnade vargar som vandrar genom skogen kan höra skogens sång.