Kele

Personlighet
Kele var överlag en lugn individ som helst höll sig till sig själv. I sin ensamhet var hon vanligtvis glad. Hon hade inte sällan fördomar om de hon mötte, men yttrade dem aldrig högt. Hon tog lätt åt sig av det som sades och var ganska lättretad. Envishet hade hon gott om, och hon kunde ibland bli dumdristigt envis. Hade hon sagt något så stod hon för det, och hade hon beslutat att göra något gav hon inte upp förrän uppgiften antingen var utförd eller bevisde sig omöjlig att utföra.

Utseende
Kele var en helt vanlig varg. Hon hade en tjock, tät päls vars hår var svarta på tippen, särskilt över ryggraden. Hon hade ett ljusare parti över skuldrorna och ljusare ansikte och hals. Benen, sidorna och ansiktet hade rödbruna partier som gick i klarare såväl som dovare färger. Benen kläddes även av ljusa strumpor. Trampdynorna och klorna var mörka, liksom nosen och huden runt ögonen. Ögonen var orangea.



Historia
Kele föddes som valp i en liten grupp vargar. Hon och hennes syskon var del i uppbyggnaden av vad som kanske skulle kunnat bli en ny flock, om omständigheterna tillåtit det. Hennes fader hade funnit modern efter att ha blivit lämnad av sin egen flock, och beslutade tillsammans med henne och en nära vän att bilda en egen familj. De fick valpar tillsammans, Keles' syskonskara, och alla tre delade på ansvaret för valparna. Kele växte upp under övervägande goda omständigheter - det var ett gott år med god växt och tjocka byten i blodbergens lägre delar. Hon kom väldigt nära sin fader, och älskade honom högst av alla. Han var hennes bästa vän, och de hittade på mängder av äventyr de skulle ha tillsammans.

När Kele börjat växa upp och kunde hjälpa till i den växande familjen med jakt och valppassning av sina syskon från senare kullar råkade gruppen ut för en olycka. Under en jakt föll ett stenras över vargar såväl som får, och familjen splittrades. Kele fann inte resten av familjen efter att ha kommit loss - lyckligtvis övervägande oskadd - från stenarnas grepp. Hon spenderade dagar i stenrasets närhet, väntade och sökte. Hon fann ett av sina syskon bland stenarna, krossad, men inga fler. Var de för djupt begravna? Hade de lyckats ge sig av?

Efter veckor av väntan och sökande tvingades hon lämna platsen i jakt på föda, och hon var länge ensam. Hon vandrade norrut, och mötte flera främlingar längs sin väg. På snöslätten i norr råkade hon ut för en olycka, där en ren sparkade henne i huvudet, vilket ledde till blodförlust, chock och hypotermi. En främling vid namn Erathor fann henne och hjälpte henne till Kaiwoods gräns, där hon lämnades ensam för att vila. Där somnade hon in och vaknade aldrig igen.

Relationer
Släkt
 * Huyana (npc) - Jag älskar dig mor. Vila i frid.
 * Weayaya (npc) - Du var min förebild, och är det fortfarande i mångt och mycket. Vila i frid, far.
 * Syskon (npc) - Ni är alla unika, och jag älskar var och en av er.

Andra relationer
 * Nehexor - Intresseväckande. Kanske möts vi igen.
 * Nemesis (Namnlös)
 * Kaiito - Vart tog du vägen?
 * Comossie (Namlnös)
 * Etzlenil - Vad har Du för avsikter?
 * Relianne - Vad är det för barnsliga fasoner? Attackera utan anledning!
 * Kyla (Namnlös)
 * Erathor af Séragon - Tack, Erathor.

Trivia

 * Keles konto skapades 2011 i syfte att vara del av flocken Imala, som diskuterades på sidan. Karaktären var då en hane, vars födelsenamn var Kele (sparv), men som vuxen fått namnet Dakwaanowe (kort svans). Flocken Imala blev dock aldrig av, och Kreft valde istället att göra om kontot till en annan karaktär, som blev den nya versionen av Kele.
 * Som född och uppvuxen i blodbergen var hon en god klättrare (på sten, inte i träd).
 * Hennes nu avlidna fader var hennes förebild i livet.
 * När Kele drog efter andan medan hon skrattade så åstadkom hon ett hest tjutande läte.
 * Hon var rädd för döden.
 * Hon hade många fördomar om dig.
 * Hon var helt kraftlös.