Vren

Vrenen är ett vargliknande djur som i likhet med räven egentligen inte är en varg, även om det i tillhör Numooris hunddjuren och i folkmun ofta kallas för varg.

Vrener är väldigt stolta och ser ofta sig själva som mer värda än landets andra raser. De är väldigt måna om sitt rena blod, och korsningar ses på med avsky. Att blanda sitt blod ses av många vrener som en synd, vilket gör att vrenkorsningar är väldigt ovanligt. Alla vrener är även naturligt rädda för eld. Det finns ingen vren som inte skulle fly från eld, då den förblindar dem helt.

Storlek
Vrenen är en mycket stor ras, med ett storleksspann mellan 100cm och 120cm i manke. Vikten ligger vanligen mellan 100-200kg.

(bild kommer)

Utseende
Vrenen är långbent, men inte tunn, med längre kroppsform än vargens. Den är kraftigare byggd med starka ben, stora tassar och kraftiga klor. De har längre öron, lång hals, ett rakt och avlångt ansikte och långsmal svans. Bakbenen är lite längre än frambenen, vilket ger vrenen starka språng.

Vrenens ögon är ljuskänsliga, och de ser bättre om natten än om dagen då de lätt bländas av starkt ljus. De har ofta mörkare fält runtom ögonen som hjälper dem att dämpa det ljus som släpps in i ögonen. En del vrener har en blek hinna över pupillen som kan göra att de ser blinda ut vid första ögonkastet. Sitt avlånga ansikte till trots så är deras bett inte svagt. Vrenen har också ett väldigt skarpt luktsinne, med näsborrar som sträcker sig längre upp på sidorna av nosen än hos en varg.

Deras fäll är övervägande kort och slät. Pälsen är tunn och anpassad till ett varmare klimat. Den kan vara längre om svansen, om än fortfarande tunn, och sticker ofta upp i långa testar mellan skuldrorna. Vrenen är ofta enkelt färgad i mörkare toner, och det är sällan en vren har några extrema mönster. Lättare färgskiftningar kan dock förekomma.

Fysiska nackdelar
Vrener är ljuskänsliga, och har en medfödd fobi för eld. Deras skarpa luktsinne gör dem också känsliga för väldigt starka dofter. Deras storlek kan hindra dem från att ta sig in i trängre utrymmen, och gör det svårare för dem att gömma sig eller smyga.

Mentalitet
Det är få raser som kan uppfattas så trångsydda och arroganta som vrenen. De ser ofta sitt blod som renare, och strävar efter att hålla det så rent som möjligt. Inom vissa delar av vrensläktet har den så kallade renblodigheten gått så längt att valpar fostras in i en tro om att de är bättre än andra bara för att de är vrener. Det är inte heller ovanligt för vrenflockar att dräpa eller jaga bort valpar som avviker utseendemässigt, exempelvis genom att vara födda med albinism eller leucism.

Dock behöver inte en vren vara arrogant eller elak bara för sin ras skull, utan mycket hänger på uppfostran. I grunden är vrenen ett stolt djur, men stoltheten kan lätt övergå till något mycket mörkare.

Krafter
Vrenen är inte nödvändigtvis ett ondskefullt djur, men den har ofta krafter som tenderar att vara lite mörkare och manipulerande.

De allra vanligaste krafterna är telepati, energi, samt inre och yttre mörker. Kraftfält och illusion är relativt vanliga. Mindre vanliga men förekommande är de mentala underkrafterna minnen, drömmar, hallucination, charm och hypnos. Vrenen kan inte få eld eller brännande kraftfält som kraft då det är deras stora svaghet.

Väldigt vanliga krafter:
 * Telepati
 * Energi
 * Inre mörker
 * Yttre mörker

Vanliga krafter:
 * Illusion
 * Kraftfält:
 * Fysiskt kraftält
 * Reflekterande kraftfält
 * Statiskt kraftfält
 * Mentalt kraftfält
 * Negerande kraftfält

Mindre vanliga krafter:
 * Minnen
 * Drömmar
 * Hallucination
 * Charm
 * Hypnos

Kan inte få:
 * Blodsätter:
 * Dimma
 * Glas
 * Is
 * Lava
 * Månkraft
 * Skuggor
 * Älvsand
 * Eld
 * Brännande kraftfält

Kultur
--

Ärftlighet och korsningar
Vrener har väldigt svaga gener, och vrenkorsningar med mindre än 25% vrenblod ärver inte längre några vrendrag. Det existerar därför inga vrenkorsningar med mindre än 25% vrenblod, utan det räknas då som at vren-generna faller bort.

Vrenen och Raganan
Raganan är en behornad variant av vrenen, som inte alltid ses som en separat ras eftersom att skillnaderna mellan dem är få. De flesta raganor ser därför sig själva som vrener, men skäms därför också för sina horn.