Dimitrij

Historia
Dimitrij föddes som medlem i en väldigt gammal vampyrjägarflock. Flocken hade funnits i många århundraden, om inte årtusenden, och hade under generationerna burit många namn. När Dimitrij föddes var flocken känd som De Vita. Hon, tillsammans med sina syskon och de andra medlemmarna, tränades hårt från den stund de öppnat ögonen och kunde stå på egna ben. Redan i väldigt ung ålder fick alla flockens valpar lära sig om legender, myter och kunskap om vampyrer. De äldre lärde dem om gudarna och släktens historia. Bön och sång blev en stor del i allas liv. De introducerades tidigt i stridskonstens värld, och de svagare valparna överlevde sällan den hårda träningen. De var alla jägare, avlade och utformade i minsta detalj för att kämpa mot Nattens Barn.

Dimitrij växte snabbt in i rollen som vampyrjägare och nådde redan i ung ålder rangen Antagen inom flocken. Hon följde med ut på många Jakter, vilka oftast innebar att lokalisera vampyrerna och studera dem. Många gånger hjälpte hon till att jaga bort vampyrerna från områden och i flera nätter i sträck störa deras jakt på blod för att försvaga dem. Hon stred flera gånger jämsides sin familj. De kämpade för gudarna och för varandra i den starka tron att de en dag skulle kunna rena världen från de oheliga monster som vandrade i mörkret. De lade ingen vikt vid definitioner av sig själva som onda eller goda – sådana befängda, trånga uttryck spelade ingen roll i jämförelse med de varelser de kämpade mot och hade kämpat mot i generationer. Familjen och Jakten betydde allt.

Men allt gick fel. Flocken kom att lida stora förluster under ett par snabbt följande slag. Den dåvarande ledaren drev flocken hårt och kom att leda dem till sin undergång. Medlemmarna litade på ledaren, och deras gemensamma envishet och övermod hindrade dem från att inse sitt underläge, och när de var som svagast blev de överraskade av en äldre vampyrs kunnighet och förberedelse. Striden var våldsam, och den gick till Nattens barn. Dimitrij, allvarligt sårad, lyckades fly stridens hetta innan vampyrerna började jaga efter de flyende jägarna, och hann precis nå ett övergivet grävlingsgryt som hon tog skydd i. Hade det inte varit för att hon hade brutit båda hornen vid tillfället så hade hon aldrig kommit in i grytet. Mässande så många olika skyddande böner hennes panikslagna tankar kunde komma ihåg lyckades hon hålla vampyrerna utestängda ur det trånga hålet till gryningen, vilket blev hennes räddning. I morgonsolens sken lämnade hon sitt skydd i hopp om att dödsantalet inte var så stort som hon befarade. De stridande var döda. De som lyckats fly stridens mittpunkt hittade hon efter mycket letande i närområdet, alla dräpta. Hon grät inte då. Den överväldigande sorgen övergick snabbt i ett förblindande hat och ett kraftigt hämndbegär. Hon var rädd och ensam. Oförmögen att göra annat brände hon noggrant alla kropparna. Hon strövade i flera års tid runt ensam i landet. Hatet mot Nattens barn lade sig aldrig, men med tiden lärde hon sig att ta till vara på det och samla det, istället för att fäckta blint i mörkret. Under sin vandring mötte hon flera av landets odöda. Om det var av en slump eller ödet kunde hon inte avgöra. Hon talade med dem, och även bakom sitt hat och sin rädsla såg hon att de skiljde sig mer från varandra än hon tidigare förstått.

Efter lång tid mötte Dimitrij döden i Itrozos skogar; Demetrius, den hon sökt så länge i hopp om hämnd. Men hon var inte redo. Han förnedrade henne, visade henne hur svag hon var, och hon gick till anfall. Striden var kort, och även om Dimitrij lyckades få in ett eldklätt bett så låg hon snart på marken med vampyren över sig och hans tänder i kroppen. Hon var säker på att han skulle slita huvudet från hennes kropp, men utan förvarning, och utan förklaring, släppte han henne och försvann ut i natten som om han hade blivit skrämd. Dimitrij kom ifrån honom med livet i behåll, men det knappt. Panikslaget låg hon kvar på platsen länge innan hon lyckades ta sig därifrån. När hon flera timmar senare föll ihop, sargad, blåslagen och förgiftad av skogens eget gift, var hon säker på att hon redan vandrat in i Chaibos famn, men hon räddades från döden av en ängel. Silvervargen Niara sjöng för henne och ledde henne tillbaka till ljuset. När Dimitrij efter ett par dagar hade återhämtat sig tillräckligt för att gå själv igen gav hon sig av österut. Hon ville komma bort från de marker där Nattens barn härskade. Fortfarande svag och med många oläkta skador blev hennes resa lång och svår. Hon undvek främlingar och sov endast i korta perioder. Rädslan för att hon kunde vara förföljd smög sig in i hennes tankar. Hon vågade inte jaga eller sova då hon var rädd att någon skulle finna henne och avsluta hennes liv. I Kaiwood korsades hennes vägar av en ljus varg vid namn Loiana. Dimitrij ville bli lämnad ensam, men Loiana insisterade på att få hjälpa henne och i alla fall följa henne ut ur skogen. Trots hennes motvilja kom Dimitrij att uppskatta kreschimens närvaro. De skiljdes igen vid Kaiwoods gräns.

I Nordan mötte Dimitrij en vrenhane vid namn Aldo. Hanen följde efter henne i några dagar innan hon tog kontakt och bad honom ge sig av. Han ville, precis som Loiana, hjälpa henne. Dimitrij var fortfarande svag och sjukligt utmärglad. Vid ett flertal tillfällen försökte hon lämna Aldo, men han envisades med att följa efter henne och hjälpte henne med jakten. Hon började med tiden att uppskatta hanens närvaro och de vandrade tillsammans från den norra kusten och genom lövskogen. När sommaren kom, många månader senare, hade de tagit sig ut på en av de större öarna i östra Numoori där de valt att starta ett nytt liv, tillsammans. Dimitrij kände att det mörker som hängt henne i hälarna kanske äntligen lättat, och att hon äntligen skulle få chansen att återuppbygga det som tagits ifrån henne. Som av en slump råkade Loiana dyka upp i området under sommaren. Vännen stannade hos den då högdräktiga Dimitrij och Aldo i några dagar innan hon behövde ge sig av.

En knapp vecka efter att vännen hade lämnat dem drabbade olyckan åter Dimitrij när hon födde fem dödfödda valpar. Hon och Aldo lämnade ön redan morgonen därpå efter att ha bränt de små kropparna. De vandrade söderut tillsammans, men det dröjde inte länge förrän Aldo blev sjuk. Trots att han åt mycket så tynade han bort och avled till slut av svält. Förblindad av sorg och skräck tappade Dimitrij kontrollen när hon skulle bränna Aldos kropp. Hon satte eld på skogen och skrek efter gudarna. Undrade varför de inte hörde eller såg, varför de inte gjorde något. Men hon var sedd, och gudarna lyssnade. Gudinnan Windfari uppenbarade sig för Dimitrij och gav henne svar. Hon gav henne hoppet åter och gav henne förståelsen och förmågan att förlåta sig själv. Efter mötet fann sig Dimitrij skakad och ensam i ett brinnande inferno. Hon lyckades fly skogen, och fann på sin väg ut ur lågorna än en gång sin vän, Loiana. Kreschimen hade återvänt till skogen när hon sett lågorna i hopp om att finna Dimitrij. De båda vännerna tog sig till en flod på den närliggande savannen, utom räckhåll från den förrödande skogsbranden. Det tog flera dagar innan branden slutligen gav med sig, och under tiden vilade Dimitrij och Loiana så mycket de kunde för att läka sina sår. Under tiden dök Kenai, som visade sig vara Loianas partner, upp på platsen. Hanen hade skyndat österut när han fått se rökmolnen över skogen i hopp om att finna sin älskade levande. Medan paret tog igen förlorad tid började Dimitrij att röra sig i närområdena. Hennes mål hade blivit fäst, och hennes hopp tänt på nytt. Hon skulle återuppbygga flocken och återuppta kampen mot vampyrerna.

Efter flera månaders sökande och förberedande samlades en grupp vargar i Acheratiskogen, den södra del av Lövskogen som inte slukades av skogsbranden. De var främlingar i allt utom ett gemensamt mål. Dimitrij hade funnit dem, samlat dem, och tillsammans påbörjade de uppbyggnaden av en ny flock med vampyrjägare. Flocken växte snabbt i antal, och träningen som tog vid var intensiv. Dimitrij hade aldrig sett sig själv som ledare, men fann sig snabbt i rollen. I över ett års tid lyckades flocken, vilka hade börjat kalla sig för Jägarna, hålla sig skiljda från omvärlden. Olyckan drabbade dem när en vampyr, ovetande om flockens ändamål, uppenbarade sig på reviret. Jägarna led sin första förlust. Fylld av ett iskallt ursinne och en brinnande beslutsamhet ledde Dimitrij flocken bort från sitt hem.

Fysik
Dimitrij är en vikaan, ättling efter en familj med starkt framavlade gener i syfte att jaga och döda vampyrer. Hon har en lätt men muskulös kropp, med en djup bröstkorg som hyser ett stort hjärta och stora lungor. Hennes ben är långa och starka, och ser bredare ut från sidan än framifrån. Ryggen är flexibel och som avslappnad något krökt, med lägre höftparti och kraftiga lår vars muskler ger henne starka och snabba språng. Tack vare sin anatomi och sin springstil kan hon tillryggalägga långa sträckor på kort tid. Bröstkorgen är smal men muskulös, med ett extra par bröstmuskler som ger de vida vingarna god styrka. Vingarna är byggda främst för smidighet och snabba manövrar. Membranet mellan de långa fingrarna är på ovansidan mörkt och har ljus undersida. Vingarna fungerar till stor del som en fladdermus vingar och hålls vanligtvis vilande mot hennes sidor. Fingrarna är långa och viker sig längs med armen när vingarna är infällda. Dimitrij kan stödja mot vingarnas tjockhudade knogar, och hon använder tummarnas klor som hjälp vid klättring över steniga områden.
 * Mankhöjd: 102 cm
 * Vingbredd: 604 cm
 * Vikt: 70kg

Hennes ansikte är långsmalt, med något välvd nos. Ögonen är färglöst grå, och hon väger och mäter snabbt alla med skarp blick. Hon har väldigt god syn som tillåter henne att se marken från hög höjd. Även när hon är lugn tycks ögonen hårda, och vittnar om att hon upplevt mycket. En tankfull rynka i hennes panna tenderar att lägga ögonen i skugga och ge henne ett bistert och något trött uttryck. Morrhåren är längre än en vargs, främst över ögonen och på kinderna. Hennes hjässa pryds av ett par kraftiga hjorthorn. Hornen tappas med ett par års mellanrum under vintern så att ett nytt, helt par kan växa fram under nästkommande vår. Hornen växer väldigt snabbt och är medan de växer klädda i basthud som ger dem näring. När de är färdigväxta fejar Dimitrij bort basthuden. Öronen är hängande och hålls vända bakåt under hornen när de är avslappnade, men reser sig över huvudet när hon blir alert. Svansen är lång och har något längre päls precis vid höfterna och längst ut på spetsen. Tassarna är något längre och smalare än en vanlig vargs, med stora trampdynor som ger bra fäste vid marken för snabba manövrar. Klorna är liknande vargens, om än något kraftigare.

Hennes päls är lång och silkesaktig, med lätt vågiga inslag. Den är som längst om nacken och under bröstkorgen, samt över höfterna och svansen. Underpälsen är tjock och mjuk. Under den långa fällen kläs hennes kropp av många ärr, som sällan syns vid en första anblick. Hon är beige-brun till färgen, med en mörkare brun nyans över nacke och rygg, och blekare inslag i ansiktet, och över buk och ben. Hornen skiftar mellan blekt gräddfärgade och mörkare bruna nyanser.



Träning
Dimitrij tränades redan som valp i allt från historia och legender till stridskonst och sång. Hon kan en stor del av numooris historia, och kan berätta sin släkts historia utantill. Hon kan en mängd sagor och berättelser, såväl kända som mindre kända. Hon har ett väldigt gott minne.

Hon tränades hårt fysiskt, och är tack vare träningen såväl som sitt framavlade fysiska yttre mycket snabb och lättfotad. Hon springer snabbare än de flesta vanliga vargar och har god uthållighet. Hon har tvingats utveckla oerhört snabba reflexer och har en stark och effektiv muskulatur som göra att hon snabbt kan ta till luften om så behövs. Hennes snabba reflexer är delvis något hon ärvt. Hon har betydligt snabbare reaktionsförmåga än de flesta vargar, vilket var en viktig egenskap för att kunna jaga vampyrer. Hon är inte överdrivet stark, även om styrkan också var en del som tränades, och förlitar sig hellre på snabbhet och taktik än rå styrka.

Dimitrij tränades tidigt i att uppfatta skepnader i ögonvrårna, och har förvånansvärt god syn i sitt periferiseende. Detta hjälper henne att upptäcka faror från sidorna såväl som från ovan som under sig själv - dock inte bakåt då hon inte har ögon i nacken. Hennes hörsel har även den tränats, och hon går gärna med öronen vinklade så att hon lätt ska uppfatta ljud bakom sig. Med sin kraft till hjälp brukar hon ändå upptäcka främlingar ett tag innan de är nära nog för att på annat vis synas eller höras.

Redan som valp tyckte Dimitrij om att sjunga. Hon lärde sig snabbt många olika sånger, och var noggrann med att kunna allt utantill. Hon hade även en fallenhet för att lära sig språk, och kan många sånger, hymner och böner på ett varierat antal språk.

Personlighet och Mentalitet
Dimitrij är bestämd och målmedveten, med hårt hållna känslor. Hon är lättlärd med starkt minne och bär på mycket kunskap som hon lärt och fått från sin uppväxt. Hon är tankfull, en aning tankspridd, och kan stå tyst långa stunder för att fundera innan hon ger svar. Utåt är hon ofta kall och stel, och kan vara en aning tillbakadragen då hon under många år höll sig för sig själv, fast besluten att få hämnd. Hämnden är något som fortfarande gäckar henne ibland, men hennes mål har skiftat och hon strävar efter att lägga grunden för en framtid där ingen ska behöva vara rädd för natten eller genomlida det hon gått igenom. Bakom höga, hårda murar i sitt sinne är hon i grunden känslosam och omtänksam, men har med åren byggt så starka negativa känslor att hon sällan öppnar murarna och tillåter sig att möta känslorna i rädsla för känslorna själva. Under den senaste tiden har Dimitrij kommit att bli mer allvarlig, och bistrare än förut, till stor del på grund av stress och frustration. Hon är lättretligare än vanligt, och kan mycket väl bli arg och förolämpa andra även om hon inte tycker illa om denna. Trots sin förmåga att ta avstånd till andra så har hon ett starkt behov av närhet, och är rädd för att förlora de hon håller nära.

Eld
Dimitrij tränades i användandet av eldens kraft från det att hon upptäckte kraften som valp. Hon hade hjälp av erfarna eldbrukare i De Vita, och lärde sig snabbt att hantera varierande mängder eld. Hon har med åren övat och lärt sig bruka elden väl, men har varit rädd för att använda förmågan sedan hon tappade kontrollen över kraften och startade en stor skogsbrand. Med eldkraften kan Dimitrij bland annat:


 * Värma sin egen kropp, såväl hela som bitvis


 * Kan vid beröring värma en annans kropp


 * Värma upp luften i omgivningen. Kan runtom sig själv hetta upp den tills den dansar


 * Skapa och styra flammor och lågor av eld, såväl små som stora


 * Skapa gnistor


 * Sätta eld på hela eller delar av sig själv (kan ta skada av detta beroende på hur mycket och hur het elden är)

Telepati
Sitt sinnes krafter har Dimitrij vuxit upp med. I unga år använde hon kraften övervägande för att känna andras närvaro och kommunicera via tanken med De Vitas andra telepatiker. Hon blev väldigt skicklig på att hantera sinnet och styra dess mentala trådar för att bevaka och läsa andras sinnen utifrån, vilket gör henne väldigt svår att smyga sig på, då hon upptäcker sinnen redan på stort avstånd. Efter De Vitas bortgång tog Dimitrij sig mer tid till att öva på de telepatiska krafterna i hopp om att de skulle hjälpa henne att överleva i sin kamp mot Nattens barn. Hon byggde med åren ett väldigt starkt mentalt försvar som är ytterst svårt att tränga igenom, vilket gör att hennes sinne är stängt för andra telepatiker. Med telepatin kan Dimitrij bland annat:
 * Känna andras närvaro i form av deras sinnen
 * Avgöra ungefärlig ålder på andras sinnen
 * Skicka tankar i form av ord eller mentala bilder till andra
 * Skicka enklare känslointryck, som vänlighet, lugn eller känslan av en riktning
 * Sluta sitt sinne helt, så att det inte går att se in i och är ytterst svårt att tränga in i
 * Läsa ytliga tankar och starkare känslointryck (förutsatt att den andres sinne inte är skyddat)
 * Tränga in i andras sinnen för att läsa minnen (förutsatt att den andres sinne inte är skyddat, eller lätt att forcera)

Familj

 * † Vartina och Eronetur (föräldrar, npc's) "Jag hoppas att ni fann frid, och att jag kan göra er stolta. Vi ses igen när min tid är slut. Jag älskar er."
 * † Verigrett (syster, npc) "Jag såg alltid upp till dig. Jag hoppas att du ser mig nu, och väntar på andra sidan. Jag älskar dig."
 * † Orutir (broder, npc) "Min närmsta vän, lekkamrat och rival. Jag älskar dig käre broder, vi ses vid slutet. Vila i frid."
 * † De Vita (f.d flock, npc's) "Jag ska ära minnet av er, och föra era läror vidare om det så är det sista jag gör. Jag har ännu inte övergett kampen, och kämpar för alla våras mål och drömmar. Tack för allt ni givit mig. Möt mig när min tid är inne. Det var en hård sista kamp. Vila i frid'."
 * † Aldo (f.d partner, npc) "Jag lever tack vare dig. Jag ska fortsätta att leva."

Jägarna
Antagna
 * Zayev "Tygla din ilska, din fördömda luns! Det hjälper inte dina små om de förlorar dig också."
 * Theano (npc) "Att du står stadigt i kaoset är ett stöd för hela flocken."

Noviser
 * Niara "Vad vore vi utan dig, min vän? Dina ögon, din nos och dina tassar läker alla sår."
 * Arno "Du ser nu; det du inte velat se. Nästa gång lyssnar du och lyder."
 * Oberon "Jag är ledsen. Låt inte mörkret förtära dig när ljuset falnar."
 * † Naira "Du gav allt och mer därtill. Vila i frid, min vän, och vänta på dem på andra sidan."
 * Loke "Målmedvetenhet är en god egenskap, så länge ägaren har vett nog att veta när han ska sluta, fårskalle."
 * Niyaha "Jag hoppas för din skull att ditt ljus kan skingra drömmarnas mörker. Det här är bara början."
 * Nadie "Bli inte övermodig. Det hjälper varken dig eller din syster. Ta hand om varandra."
 * Delshay "Det här är inte lätt, och blir inte lättare."
 * Nepotonje "Var stark. En dag kommer du ikapp."
 * Orkidé "Res dig, igen och igen. Jag tror på dig."
 * Nehexor "Ett litet snedsteg kan bli ett stort misstag."
 * Caer "Finn din tillit, och det du kämpar för."
 * Arnako "Ära är för dårar. Jag hoppas du förstår att det här inte är vilken väg som helst."
 * Sixten (npc) "Din entusiasm glädjer oss alla. Jag ber för att den aldrig ska tvingas falna."
 * Beata (npc) "Tack, för att du tar hand om de små. De behöver all hjälp de kan få."
 * Krita (npc) "Jag förstår flockens oro, likväl som jag förstår din. En dag kommer de andra också att förstå."

Valpar
 * Azdell "Väx och lär, och gör din moder stolt. Vet att hon hade gett sitt allt för er."
 * Gharrow "Ta de steg som en dag bildar era vägar. Var stark för er fader när han inte längre kan vara det."
 * Nena "Ta hand om varandra, väx i er tillit och er gemensamma styrka, och gör era föräldrar stolta."

Gillar

 * Azazel "Jag lovar dig att jag ska göra allt jag kan för att hålla dem vid liv. Lycka till på din färd."
 * Kenai "Jag ska skydda dem med allt jag har. Ta hand om dig."
 * Loiana "Läk, och finn din väg innan du följer någon annans."
 * Natanh "Välj den väg du kan vandra helhjärtat."
 * Ciye "Kanske finner du din plats någon annan stans."

Bekanta

 * Shiva "Jag tror att du har stora saker att uträtta."
 * Violin
 * Kian "Ett ljus i mörkret. Tack."

Främlingar

 * Taranis "Du är starkare än du tror."
 * Demethra "Om andar finns eller ej spelar ingen roll. Att strida utan anledning leder ingen vart i livet."
 * Xeryus
 * Cassidy
 * Vulcan
 * Diablo
 * Leyrinn
 * Mephisto
 * Midir "Må gudarna vaka över dig också."
 * Shady
 * Arroya
 * Chaiym
 * Crusoe "Glöm inte nosen, valp."
 * Polka (Lucius) "Hur bekämpar man demoner?"
 * Alanye "Vakta din tunga; alla vänder inte kinden till om du försöker förolämpa dem."

Nattens Barn

 * Demetrius "Jag var naiv, rädd och svag, men jag undrar vem av oss som var räddast. Varför lät du mig leva?"
 * Amanita "En månad är kanske inget i din värld. Kan jag lita på dig, eller är dina ord lika tomma som dina löften?"
 * Valiquette "Är det sant, att du avundas livet? Var det ditt val, att sluta andas, att sluta blinka?"
 * Locura "Jag tillhör inte någon, men det gör du, Barn av Natten. Hur hårda är era fjättrar?"
 * Aalex (npc) "Du var inte redo den här gången."

Citat
"Om vart liv är dyrbart, så bättre rädda ett än att offra två."

- Dimitrij till Loiana i rollspelet "Mitt hjärta darrar"

”Du är välkommen här.”

- Dimitrij till Loke i rollspelet "Att finna det du söker"

”Kom inte med några ursäkter. Vänd inte bort blicken. Kämpa mot dig själv när du försöker vända blicken från det du inte vill se. Det här är verkligheten. Det här är sanningen, och du kommer inte lösa något genom att se bort. Inget kommer förändras, och inget kommer bli som det varit.”

- Dimitrij till Arno (indirekt till hela flocken) i rollspelet "Inget kan bli som förut"

Trivia

 * Dimitrij tror starkt på gudarna, och har träffat Windfari.
 * Hon tycker om att sjunga.
 * Hon har förvånansvärt bra syn i sitt periferiseende.
 * Hon rör sig förvånansvärt snabbt, är bra på att flyga men är en väldigt klumpig simmare.
 * Hennes största rädsla är att överleva alla hon älskar och bli lämnad ensam kvar.
 * När hon blir stressad eller irriterad får hon snabbt ett ganska fult språk och drar sig inte för att dra längre svordomsramsor.
 * Hon blir lätt tankspridd när hon inte har något att koncentrera sig på.