Åskvilja

Personlighet
Egoistisk, målmedveten och viljestark.

Utseende
Hon har en kargs slanka och snabba kropp, och är väldigt vältränad med en bra kondistion. Med tanke på att hon är van vid ökenklimat så trivs hon väldigt bra i värme och har bra tålighet och står ut med värme. Den fysiska närstriden är inte hennes starka sida. Hennes riktiga styrka visar sig i hennes element.



Krafter
Elektricitet Kan skapa elektricitet och slunga blixtar mot fiender.

Historia
Åskvilja är född och uppvuxen i flocken Devils, under namnet Elyn. Hon är dotter till Shiro och Bloodspill, och syster till Aruheitou, Reikon och Urufu. Hennes barndom blev lika hård som den ogästvänliga öknen de bodde i. Devils ledare Nevada hade inte gett sitt godkännande till föräldrarna om att skaffa valpar, och straffade dem därför hårt. Shiro förlorade båda sina öron, och Aruheitou dödades framför syskonen. Som av ett mirakel lyckades Kyoko hela och återuppliva den döda valpen, men skadan var redan gjord.

Åskvilja, eller Elyn, såg aldrig öga till öga med resten av flocken, men hon förstod också sin egen plats bland dem. Hon var inte stark nog att stå upp mot de äldre. Som ung fick hon se flocksystern Vitani utmana Nevada om ledarplatsen, och trots Vitanis förlust var det något som imponerade Elyn och satte spår i hennes minne. Hon fann, trots sitt mer tillbakadragna och korta sätt, även en form av vän i den nyare flockmedlemmen Zayev, som likt henne på något vis inte tycktes passa in där.

Devils rustade för krig, och begav sig till Numoorislätten där de anföll fiendeflocken Qu. Malvado, som tidigare trotts ha svikit Devils, visade sig ha varit en dubbelagent, okänd även för de flesta av Devils medlemmar. Fiero, en av Devils andra medlemmar, visade sig dock svag, och flydde från flocken i skydd av tumultet. Elyn deltog i striden, och klarade sig lyckligt levande ur den. Det samma gällde dock inte för hennes broder, Urufu.

En tid efter kriget försvann Nevada spårlöst. Devils medlemmar sändes ut för att söka efter ledaren, men ingen av de sökande fann ens spår efter honom. Han var borta. När andra sörjde vad som antogs var ledarens död, så såg Elyn äntligen glimten av en chans framåt. Tramptass, flockens beta, tog över ledarrollen, och med honom kom även Elyns framtida framgångar, såväl som ett av hennes största hinder.

När Tramptass beslutade att Devils skulle lämna öknen så fick Elyn, tillsammans med Molgar (npc), i uppdrag att ge sig av i förväg för att finna dem en plats att ta som sin. De begav sig västerut, och fann slutligen Blodbergen. Platsen var perfekt. På vägen tillbaks till flocken stod dock Elyn för ett val. Det var hon som funnit det blivande reviret, men Molgar skulle utan tvekan stjäla äran från henne. Så hon dödade honom. Brände stenvargen till oigenkännlighet med hjälp av sin elektricitet, och lämnade kroppen i en sjö i Eldskogen. Varför inte? Ingen skulle ju få veta.

Hon mötte flocken igen i Kawazatriskogen, där de hamnat i bråk med den betydligt mindre flocken Occultos. Striden blev aldrig långvarig, och Devils tog sig snabbt vidare. Elyn delade nyheten med flocken att Molgar tyvärr avlidit i strid mot andra vargar, men hon hade undkommit, och hon hade funnit ett nytt hem åt flocken. För en kort stund kunde hon bada i det beröm bedriften gav henne.

I Blodbergen, Devils nya hem, fick Elyn sin belöning. Inför hela flocken förkunnade Tramptass att namnet Elyn förknippats med en tyst och bitter varg. En fylld av misstro, som ingen kunnat lita på. Hon var inte Elyn längre. Elyn var död. Istället gavs hon namnet Åskvilja, målmedveten och stark. Någon som inte lät något stå i hennes väg. Åskvilja tog namnet med stolthet. Hon behövde inte gömma sig längre. Nu var hon Devils, värdig, ostoppbar, mer levande än någonsin tidigare.

Det dröjde dock inte länge förrän Tramptass tog Åskvilja åt sidan för att tala med henne, tillsammans med Shiro. När Tramptass började ställa ledande frågor om Molgars död så förstod hon att han visste. Åskvilja gick med på att berätta, på ett villkor. Hennes fader fick inte vara med och höra vad som sades. Tramptass sade åt Shiro att lämna dem, och Åskvilja erkände motvilligt till mordet på flockbrodern. Tramptass förtydligade att det var Elyn, inte hon, som mördat Molgar. Han hade aldrig litat på Elyn, men han ville lita på Åskvilja. På grund av vad hon gjort så kunde han inte låta henne nära resten av flocken, än. Så hon fick ett uppdrag. En chans att gottgöra sig och bevisa sin lojalitet. Hon skulle hitta Fiero och föra honom tillbaks till Tramptass, död eller levande.

Relationer
Släkt
 * Shiro (far)
 * Bloodspill (mor)
 * Reikon (bror)
 * Aruheitou (bror)
 * Urufu (bror)

Devils
 * Nevada
 * Tramptass
 * Zayev
 * Azazel
 * Kione
 * Vitani
 * Sarabi
 * Malvado

Andra relationer
 * Morrow
 * Caligato

Trivia

 * Åskvilja skapades från början med namnet Elyn, och det är det namn hon döptes till vid födseln. Men då Lin tog över karaktären och lade upp bilder på Deviantart så upptäckte hon att Elyn, såväl i namn som utseende, egentligen tillhörde en användare på Deviantart, och hade blivit helt kopierad till Numoori utan tillåtelse. För att undvika konflikter så meddelade Lin skaparen av Elyn och förklarade att hon inte varit medveten om detta när hon adopterade karaktären, och att hon skulle byta såväl utseende som namn på karaktären. Elyns utseende byttes relativt snabbt, medan namnet fick ta lite tid då Lin ville att det skulle få komma via rollspel istället. Lin pratade med Tramptass spelare, och kom på en långsikitig story som skulle kunna leda till att Elyn fick ett nytt namn, givet av Tramptass i rollspel. Så till slut, från och med 14 December 2014, så heter karaktären nu officiellt Åskvilja.
 * Tramptass valde ett nytt namn åt Elyn för att det skulle passa hennes utveckling och som belöning, då han inte ansåg att Elyn längre passade henne. För att reflektera Tramptass egna bakgrund så gav han ett namn som passar in på hans egna namn, och från den hur han själv fick sitt namn. Åska är menat att reflektera dels hennes elektriska kraft och att hon kan bli oväntat kraftfull likt åska. Vilja står för att hon är villig att gå långt för att få sin vilja igenom.