Ronia

Personlighet
Ronia kan vid första anblicken verka sträv, och hennes allvarliga och auktoritära uppsyn kan verka avskräckande när man först träffar henne. Känner man henne inte är det lätt att missa, men värme och humor skiner ofta igenom det sansade uttrycket, i grund och botten är Ronia vänlig och beskyddande varg. Ilska, irritation och frustration är däremot känslor som visas väldigt uppenbart, och hon agerar ofta mycket vaksamt eller neutralt mot främlingar. Hon talar oftast kortfattat och till poängen, men tinar upp avsevärt när hon är ensam. Det är vanligt att hon talar långa, osammanhängande ramsor för sig själv eller hon ber. Ronia är inte helt medveten om detta, utan anser sig bete sig likadant oavsett.

Trots hennes status som flockledare är hon inte på alla sett den perfekta ledaren. Ronia är eldig, angelägen och ibland något impulsiv, vilket inte alltid gynnar henne. Trots detta är hon obrottsligt lojal, arbetar hårt och har en enorm drivkraft att göra rätt för sig och sina mål.

Mycket detta har bidragit till att Ronia lider av prestationsångest och kontrollbehov. Hon ställer väldigt höga krav på sig själv och sina prestationer, och om än hon inte är dumdristig i sina ambitioner, så har hon ibland svårt att finna sig i vad hon åstadkommit. Hon är väldigt självkritisk och anser alltid att det finns förbättringar att göra. Detta kan periodvis göra henne tröttare och mer lättretlig än vanligt.

Ronia har ett utpräglad kontrollbehov efter att otaliga vänner och familjemedlemmar försvunnit spårlöst eller dött regelbundet sen hennes allra tidigaste valpår. På grund av detta sover hon ofta oroligt och under kortare stunder, och hon biter sig ofta i tungan av misstag under nätterna.

Utseende
Ronia har en kroppsform typiskt för en vanlig honvarg. Pälsen är svart, och hon har en maffig, röd man som reser sig över skuldror och nacke och lägger sig i en tjock lugg över ansiktet. Ögonen är gröna och under vardera öga finns ett tecken i grått. Hennes trampdynor, nos och klor är mörka. Nosen täckt av flera utläkta revor som sedan länge läkt ut till ärr.

Ronias päls är "iridescent", eller "regnbågsskimrande". För henne betyder det att pälsen skiftar i eldens färger där ljuset träffar. Svagare i dagsljus, starkare i direkt solsken, och som kraftigast intill öppen eld. Under nattetid försvinner skimret nästan helt, men däremot är eldfärgerna desto mer framträdande om hon passerar en ljuskälla i mörkret.

Krafter
Eld Ronia äger eldens kraft, och har undervisats i den sen hon var valp. Hon är mycket skicklig med sin kraft efter en uppväxt av hård träning och disciplin.
 * Spruta eld
 * Avfyra eldklot
 * Sätta eld på föremål
 * Sätta eld på sig själv (extremt energikrävande)
 * Värma luft/sig själv/andra
 * Få sina tänder att glöda
 * Med mera.

Vind På grund av händelser i rollspel har hon på senare tid även kraften vind. Hon tränar ofta på kraften men är inte alls lika skicklig med vinden som hon är med sin eld.
 * Frammana vindar
 * Forma svaga vindpiskor
 * Med mera.

Historia
Föddes in i flocken Isil Anar och växte upp inom familjeflockens revir i Kawazatriskogen. Hon tränade hårt, både fysiskt och kraftmässigt, med drömmen om att Isil Anar en dag skulle bli något stort. Ronia flyttade med flocken till Lövskogen många år senare, där hon blev general, grundade samhället Yanamore, och blev senare flockledare.

Ronia har mött guden Aurinko följt av en väns bön i Arkona. Till följd av detta blev hon till renrasig Infero och fick vindkrafter.

Kapitel 1 - Den första tiden
Ronia föddes in i den lilla familjeflocken Isil Anar till föräldrarna Black och Rosie. Av Ronias tre kullsyskon överlevde bara två, bröderna Kasai och Ianto, varpå den andra systern inte klarade sig genom födseln. Hon fick aldrig ett namn. Trots förlusten var föräldrarna lyckliga, och valparna ingav ett nytt, välbehövligt ljus i deras liv. Lyckan varade dock inte länge. När Black en dag kom tillbaka från en jakt så anade han att något var fel, och när han inspekterade lyan närmare så upptäckte han att både Rosie och Ianto var borta. Kvar i lyan fanns endast Ronia och Kasai, fortfarande krumma och blinda, helt hjälplösa utan sin mor. Vad som egentligen hände den dagen fick de aldrig veta, och kanske hade historian slutat ännu värre om inte en annan medlem i den lilla flocken fått valpar ungefär samtidigt. Utan hennes mjölk hade de kvarvarande valparna, Ronia och Kasai, inte överlevt den sista tiden. Förlusten av Rosie tog hårt på Black, men kämpade genom sorgen och gjorde sitt yttersta för att klara av att uppfostra valparna, sida vid sida med valparnas fostermor, Imani.

När valparna blivit större, stora nog att röra sig utanför lyan, råkade Isil Anar ut för ännu en tragedi. En annan flock, Occultos, som konkurrerade om Kawazatriskogen stal en valp från Imani. Rädslan för att förlora ännu fler valpar hindrade dem från att sätta efter valpen, Ophelia. Även om Ronia var lite för liten för att förstå den sanna innebörden så växte hon upp med berättelsen om hur där fanns en ond flock som stal valpar, och rädslan satte spår i henne under valpåren. Om än rädslan för att bli bortrövad la sig mot tonåren, när hon blev mer förmögen att försvara sig, så stannade intrycken av förlusten kvar. Att vargar försvann spårlöst kom att definiera hennes allra yngsta valpår, och känslan av olust drog aldrig riktigt förbi.

När Ronia blivit ännu lite äldre spenderade hon mycket tid med att utforska det lilla reviret och ruinerna. Vetskapen om vad som hänt hämmade trots allt inte den nyfikenhet och upptäckarlust hon fötts med.

Kapitel 2 - Blair
Ronia visade tidigt tecken på krafter i form av att hon nös gnistor. Det blev snabbt tydligt att hon ärvt förmågan att styra eld av sin far, men trots att hon uppvisade stark vilja så ansågs hon fortfarande för ung för att träna. Ronia var fortfarande bara en tankspridd valp. Med en stark vilja, visserligen, men envis, bångstyrig och inte särskilt mogen, så som de flesta valpar är.

Ronia spenderade mycket tid med att hitta sätt att roa sig, och en synnerligen vanlig dag så sysselsatte hon sig med att jaga en fjäril, vilket resulterade i att hon av misstag rusade förbi revirgränsen. Jakten kom dock till ett abrupt slut när hon stötte rakt in i en främmande varg. Bokstavligen. Den unga fakargen verkade inte allt för nöjd med att hon krockat med honom. Trots detta kom det sig att de presenterade sig för varandra, om än motvilligt. Den äldre valpen, Blair, tycktes finna det enormt roande att retas med den eldiga lilla Ronia, och retade upp henne ännu mer genom att bära iväg med henne. Trots att han släppte ner henne efter bara ett antal meter så hade Ronia tröttnat. Hon fräste åt honom och ville vända hemåt, medveten om att hon redan var i trubbel då hon hamnat utanför reviret, men skrämdes av att Blair nämnde Occultos. Rädd för att bli bortrövad, precis som Ophelia blivit, gömde hon sig under en buske fram tills Black dök upp och hämtade henne. Ronia tog skydd under Black, och kände sig ytterst förödmjukad av att ha varit så rädd och ynklig.

Hon hade redan bestämt sig för att nästa gång skulle bli annorlunda. Då skulle hon vara tränad.

Kapitel 3 - Hennes ambitioner
När Ronia väl sattes i träning under hennes yngre tonår fanns det ingen hejd för hennes vilja och ambitioner. Hon hade växt upp med berättelser om det gamla Isil Anar, det Isil Anar som för länge sedan fallit och vittrat bort till den lilla ensliga familj som då återstod i djupet av Kawazatriskogen, och nu såg hon en bättre framtid för dem allihop. Hon utvecklades fysiskt, psykiskt och med sin eld. Hon tränade hårt och för varje dag som gick blev hon allt skickligare och lade större delen av sin tid antingen med att träna eller ta till sig av sin fars undervisning i geografi och språk. Flocken växte blygsamt under tiden Ronia samlade på sig nya färdigheter och började utforska de närliggande markerna utanför reviret, men det skulle ännu dröja länge innan den skulle komma att utvecklas längre än så.

På en av hennes långa turer av utforskning stötte hon av en slump på Blair igen. Någonting defensivt trädde genast in i kroppsspråket - ingen av dem hade glömt deras första möte, men den här gången blev allt annorlunda. Hon fann sig både roas och irriteras av hans sätt, och den hane som hon tidigare planerat att spöa upp nästan gång hon såg honom blev istället till ett mål för hennes önskan att roa sig ur tristessen det lilla reviret erbjöd. Deras dynamik var märkvärdig, och även om hon var säker på att hon innerst inne hatade honom så var det svårt att bortse från fördelarna. De sprang på varandra flera gånger efter det. De retades på olika sätt, morrade åt varandra och gav varandra fula namn. Blair var nämligen minst lika uttråkad som henne, i lika stort behov av utlopp för alla frustrationer. Det var dysfunktionellt, men på något sätt fungerade det.

När flocken ibland kom på tal gjorde Ronia aldrig hennes ambitioner till en hemlighet. Hon ville sätta klorna i allt vad Isil Anar kunde vara, var trött på att vänta, trött på att inte kunna agera och trött på att sitta fast i det lilla hemreviret. Blair tog chansen att försöka hetsa henne till att ta kontroll - på ett sätt som knappast överensstämde med Ronias värderingar. Hon kunde se hans sida av saken, men var det något hon aldrig någonsin skulle göra så var det att svika Black. Hon respekterade hans ledarskap, och det var nog för henne. Just då, åtminstone.

Kapitel 4 - Ett nytt liv
När Ronia nått övre tonåren kom Black med en nyhet - flocken skulle flytta ifrån Kawazatriskogen, och etablera ett helt nytt revir i Lövskogen, där Black växt upp. Om än planerna var oväntade så kastade hon sig över chansen att se förändring, och det bestämdes samtidigt att det skulle bli Ronia - tillsammans med sina bröder - som skulle leda vandringen norrut, något som skulle testa deras förmågor till ledarskap.

Ronia hade ingenting att förlora på att lämna sitt gamla hem. Där fanns inget annat än fuktig luft och dåliga minnen, och vad hon än funnit i Blair från Occultos var sedan länge borta. Det hade tidigare uppdagats att hon ibland befunnit sig i en Occultoshanes närhet, någonting som inte varit populärt hos Black, trots att hon bara varit uttråkad och inte varit ute efter att förråda sin flock. Efter ett flockmöte förklarade Ronia vad som hänt, och Black visade sig vara förstående. Hon var förlåten, och åter låg flockens flytt i fokus.

Isil Anar lämnade Kawazatriskogen den vintern och såg aldrig tillbaka.

Kapitel 5 - Yanamore
Som ung vuxen jobbade Ronia hårt för att etablera det nya reviret. Lövskogen låg tom och fri för henne att utforma som hon ville. Det var frodiga marker med mer potential än hon vågat drömma om.

Kapitel 6 - De första förlusterna
''Kommer... ''

Kapitel 7 - Aurinko
''Kommer... ''

Kapitel 8 - Sökandet
''Kommer... ''

Kapitel 9 - Paranoia
''Kommer... ''

Kapitel 10 - Konfrontationen
''Kommer... ''

Relationer
Familj
 * Black - Far - Du är förlorad, och med dig, en del av mig.
 * † Rosie - Mor
 * † Kasai - Bror - Vi var aldrig nära, men jag kommer alltid sörja din död.
 * Ianto - Bror
 * † Namnlös - Syster - Dödfödd.
 * † Vallmo (npc) - Halvsyster - Aldrig mött.
 * Orkidé - Halvsyster - Det var intressant att ses.

Isil Anar
 * Black - (se Släkt)
 * Kian
 * Mercedes
 * Aziza
 * Chayan - Upp till bevis, min vän. Jag står alltid vid din sida.
 * Makoto
 * TsuyioKaze
 * Xihali - Du har visat dig värdig på alla sätt.
 * Assar - Olydiga valpar kommer ingenstans.
 * Crista (npc)
 * Delta (npc)
 * Roop (npc)
 * Rangvald (npc)

Tidigare medlemmar
 * † Sraosha - Minnet av dig matar elden i mig. Jag kommer aldrig ge upp.
 * † Tirana
 * † Nace
 * † Digne - Ditt humör kunde framkalla grå hår kring vilken nos som helst, men du förtjänade bättre.
 * † Tear 
 * † Wami - Han saknar dig.
 * † Lihai
 * Cerridwen - Lämnat.
 * Hyacint - Lämnat.
 * Pan (npc) - Lämnat.
 * Cry - Lämnat.
 * Pathara (npc) - Lämnat.
 * † Tirana
 * † Nace
 * † Sraosha
 * † Digne
 * † Wind
 * † El'the Immiker (npc)
 * † Kasai - (se Släkt)
 * † Virel
 * † Rien - Ta kärleken och omvandla den till drivkraft. En dag är du min främsta krigare.
 * † Kolgrim (npc)
 * † Xeryus (npc)

Vänner
 * Blair - Jag litar på dig, innerst inne, men det betyder inte att jag inte är rädd.
 * Achilles

Bekanta
 * Even - Lycka till med valparna.
 * Nilo - Lycka till med valparna.
 * Loke - Halvbror till Orkidé - Väl mött
 * † Aurora - Ditt öde förbryllar mig. Vem är du?

Andra relationer
 * Ophelia - Ett bleknande minne, men rädslan dröjer kvar.
 * Imani - Jag saknar dig, den enda mor jag någonsin hade.
 * Omen - Du var som en bror för mig. Jag hoppas vi ses igen.

Trivia

 * Ronia har mött guden Aurinko personligen.
 * Ronia är på det aromantiska spektrumet.
 * Ronia gråter inte, och är inte säker på att hon kan.
 * Ronia har "resting bitch face" - hennes uttryck i neutralt tillstånd är alltid oimponerat.
 * Ronia har en ovana att väldigt ofta, väldigt uppenbart, studera sina framtassar.
 * Ronia är extremt morgonpigg. Är man vaken före henne har man troligtvis inte sovit alls.
 * Ronia biter sig ofta i tungan när hon sover, något som triggas av stress eller mardrömmar.
 * Ronia är väldigt smärtkänslig, och kan påverkas kraftigt även av mindre skador.