Dimitrij

Historia
Dimitrij föddes som medlem i en väldigt gammal vampyrjägarflock. Flocken hade funnits i många århundraden, om inte årtusenden, och hade under generationerna burit många namn. När Dimitrij föddes var flocken känd som De Vita. Hon, tillsammans med sina syskon och de andra medlemmarna, tränades hårt från den stund de öppnat ögonen och kunde stå på egna ben. Redan i väldigt ung ålder fick alla flockens valpar lära sig om legender, myter och kunskap om vampyrer. De äldre lärde dem om gudarna och släktens historia. Bön och sång blev en stor del i allas liv. De introducerades tidigt i stridskonstens värld, och de svagare valparna överlevde sällan den hårda träningen. De var alla jägare, avlade och utformade i minsta detalj för att kämpa mot Nattens Barn.

Dimitrij växte snabbt in i rollen som vampyrjägare och nådde redan i ung ålder rangen Antagen inom flocken. Hon följde med ut på många Jakter, vilka oftast innebar att lokalisera vampyrerna och studera dem. Många gånger hjälpte hon till att jaga bort vampyrerna från områden och i flera nätter i sträck störa deras jakt på blod för att försvaga dem. Hon stred flera gånger jämsides sin familj. De kämpade för gudarna och för varandra i den starka tron att de en dag skulle kunna rena världen från de oheliga monster som vandrade i mörkret. De lade ingen vikt vid definitioner av sig själva som onda eller goda – sådana befängda, trånga uttryck spelade ingen roll i jämförelse med de varelser de kämpade mot och hade kämpat mot i generationer. Familjen och Jakten betydde allt.

Men allt gick fel. Flocken kom att lida stora förluster under ett par snabbt följande slag. Den dåvarande ledaren drev flocken hårt och kom att leda dem till sin undergång. Medlemmarna litade på ledaren, och deras gemensamma envishet och övermod hindrade dem från att inse sitt underläge, och när de var som svagast blev de överraskade av en äldre vampyrs kunnighet och förberedelse. Striden var våldsam, och den gick till Nattens barn. Dimitrij, allvarligt sårad, lyckades fly stridens hetta innan vampyrerna började jaga efter de flyende jägarna, och hann precis nå ett övergivet grävlingsgryt som hon tog skydd i. Hade det inte varit för att hon hade brutit båda hornen vid tillfället så hade hon aldrig kommit in i grytet. Mässande så många olika skyddande böner hennes panikslagna tankar kunde komma ihåg lyckades hon hålla vampyrerna utestängda ur det trånga hålet till gryningen, vilket blev hennes räddning. I morgonsolens sken lämnade hon sitt skydd i hopp om att dödsantalet inte var så stort som hon befarade. De stridande var döda. De som lyckats fly stridens mittpunkt hittade hon efter mycket letande i närområdet, alla dräpta. Hon grät inte då. Den överväldigande sorgen övergick snabbt i ett förblindande hat och ett kraftigt hämndbegär. Hon var rädd och ensam. Oförmögen att göra annat brände hon noggrant alla kropparna. Hon strövade i flera års tid runt ensam i landet. Hatet mot Nattens barn lade sig aldrig, men med tiden lärde hon sig att ta till vara på det och samla det, istället för att fäkta blint i mörkret. Under sin vandring mötte hon flera av landets odöda. Om det var av en slump eller ödet kunde hon inte avgöra. Hon talade med dem, och även bakom sitt hat och sin rädsla såg hon att de skiljde sig mer från varandra än hon tidigare förstått.

Efter lång tid mötte Dimitrij döden i Itrozos skogar: Demetrius, den hon sökt så länge i hopp om hämnd. Men hon var inte redo. Han förnedrade henne, visade henne hur svag hon var, och hon gick till anfall. Striden var kort, och även om Dimitrij lyckades få in ett eldklätt bett så låg hon snart på marken med vampyren över sig och hans tänder i kroppen. Hon var säker på att han skulle slita huvudet från hennes kropp, men utan förvarning, och utan förklaring, släppte han henne och försvann ut i natten som om han hade blivit skrämd. Dimitrij kom ifrån honom med livet i behåll, men det knappt. Panikslaget låg hon kvar på platsen länge innan hon lyckades ta sig därifrån. När hon flera timmar senare föll ihop, sargad, blåslagen och förgiftad av skogens eget gift, var hon säker på att hon redan vandrat in i Chaibos famn, men hon räddades från döden av en ängel. Silvervargen Niara sjöng för henne och ledde henne tillbaka till ljuset. När Dimitrij efter ett par dagar hade återhämtat sig tillräckligt för att gå själv igen gav hon sig av österut. Hon ville komma bort från de marker där Nattens barn härskade. Fortfarande svag och med många oläkta skador blev hennes resa lång och svår. Hon undvek främlingar och sov endast i korta perioder. Rädslan för att hon kunde vara förföljd smög sig in i hennes tankar. Hon vågade inte jaga eller sova då hon var rädd att någon skulle finna henne och avsluta hennes liv. I Kaiwood korsades hennes vägar av en ljus varg vid namn Loiana. Dimitrij ville bli lämnad ensam, men Loiana insisterade på att få hjälpa henne och i alla fall följa henne ut ur skogen. Trots hennes motvilja kom Dimitrij att uppskatta kreschimens närvaro. De skiljdes igen vid Kaiwoods gräns.

I Nordan mötte Dimitrij en vrenhane vid namn Aldo. Hanen följde efter henne i några dagar innan hon tog kontakt och bad honom ge sig av. Han ville, precis som Loiana, hjälpa henne. Dimitrij var fortfarande svag och sjukligt utmärglad. Vid ett flertal tillfällen försökte hon lämna Aldo, men han envisades med att följa efter henne och hjälpte henne med jakten. Hon började med tiden att uppskatta hanens närvaro och de vandrade tillsammans från den norra kusten och genom lövskogen. När sommaren kom, många månader senare, hade de tagit sig ut på en av de större öarna i östra Numoori där de valt att starta ett nytt liv, tillsammans. Dimitrij kände att det mörker som hängt henne i hälarna kanske äntligen lättat, och att hon äntligen skulle få chansen att återuppbygga det som tagits ifrån henne. Som av en slump råkade Loiana dyka upp i området under sommaren. Vännen stannade hos den då högdräktiga Dimitrij och Aldo i några dagar innan hon behövde ge sig av.

En knapp vecka efter att vännen hade lämnat dem drabbade olyckan åter Dimitrij när hon födde fem dödfödda valpar. Hon och Aldo lämnade ön redan morgonen därpå efter att ha bränt de små kropparna. De vandrade söderut tillsammans, men det dröjde inte länge förrän Aldo blev sjuk. Trots att han åt mycket så tynade han bort och avled till slut av svält. Förblindad av sorg och skräck tappade Dimitrij kontrollen när hon skulle bränna Aldos kropp. Hon satte eld på skogen och skrek efter gudarna. Undrade varför de inte hörde eller såg, varför de inte gjorde något. Men hon var sedd, och gudarna lyssnade. Gudinnan Windfari uppenbarade sig för Dimitrij och gav henne svar. Hon gav henne hoppet åter och gav henne förståelsen och förmågan att förlåta sig själv. Efter mötet fann sig Dimitrij skakad och ensam i ett brinnande inferno. Hon lyckades fly skogen, och fann på sin väg ut ur lågorna än en gång sin vän, Loiana. Kreschimen hade återvänt till skogen när hon sett lågorna i hopp om att finna Dimitrij. De båda vännerna tog sig till en flod på den närliggande savannen, utom räckhåll från den förrödande skogsbranden. Det tog flera dagar innan branden slutligen gav med sig, och under tiden vilade Dimitrij och Loiana så mycket de kunde för att läka sina sår. Under tiden dök Kenai, som visade sig vara Loianas partner, upp på platsen. Hanen hade skyndat österut när han fått se rökmolnen över skogen i hopp om att finna sin älskade levande. Medan paret tog igen förlorad tid började Dimitrij att röra sig i närområdena. Hennes mål hade blivit fäst, och hennes hopp tänt på nytt. Hon skulle återuppbygga flocken och återuppta kampen mot vampyrerna.

Efter flera månaders sökande och förberedande samlades en grupp vargar i Acheratiskogen, den södra del av Lövskogen som inte slukades av skogsbranden. De var främlingar i allt utom ett gemensamt mål. Dimitrij hade funnit dem, samlat dem, och tillsammans påbörjade de uppbyggnaden av en ny flock med vampyrjägare. Flocken växte snabbt i antal, och träningen som tog vid var intensiv. Dimitrij hade aldrig sett sig själv som ledare, men fann sig snabbt i rollen. I över ett års tid lyckades flocken, vilka hade börjat kalla sig för Jägarna, hålla sig skiljda från omvärlden. Olyckan drabbade dem när en vampyr, ovetande om flockens ändamål, uppenbarade sig på reviret. Jägarna led sin första förlust. Fylld av ett iskallt ursinne och en brinnande beslutsamhet ledde Dimitrij flocken bort från sitt hem. Vandringen tog lite över en månad innan flocken nådde sitt mål, och i slutet av hösten anlände de i Sacrari.

Fysik
Dimitrij är en vikaan, ättling efter en familj med starkt framavlade gener i syfte att jaga och döda vampyrer. Hon har en lätt men muskulös kropp, med en djup bröstkorg som hyser ett stort hjärta och stora lungor. Hennes ben är långa och starka, och är bredare från sidan än framifrån. Hennes rygg är stark och flexibel, och i avslappnat tillstånd lätt böjd. Höftpartiet är något lägre, med kraftiga lår som ger henne starka och snabba språng. Dimitrij kan tack vare sin anatomi och sin springstil tillryggalägga långa sträckor på kort tid. Bröstkorgen är muskulös, med ett extra par bröstmuskler som ger vingarna god styrka. Vingarna är byggda för snabba manövrar snarare än långa flygningar. Membranet är på ovansidan mörkt brunt, med en ljus undersida. Vingarna fungerar till stor del som en fladdermus vingar och hålls vanligtvis vilande mot hennes sidor. Fingrarna är långa och viker sig längs med armen när vingarna är infällda. Dimitrij kan stödja mot vingarnas tjockhudade knogar, och hon använder tummarnas klor som hjälp vid klättring över steniga områden. Det är inte heller ovanligt för Dimitrij att gestikulera med de hopfällda vingarna, eller knuffa andra med dem för att påkalla uppmärksamhet. Hennes svans är lång och har något längre päls precis vid höfterna och längst ut på spetsen. Tassarna är något längre och smalare än en vanlig vargs, med stora trampdynor som ger bra fäste vid marken för snabba manövrar. Klorna är liknande vargens, och är märkbart orangeaktiga till färgen.

Hennes ansikte är långsmalt, med något välvd nos. Ögonen är färglöst grå, och är satta i hennes skalle på ett vis som ger henne ett väldigt brett synfält på runt 270-graders vinkel. Dimitrij har även väldigt god syn i sitt periferiseende. Dimitrijs blick är oftast väldigt hård, och vittnar om hennes långa historia. Hon har en mer eller mindre alltid närvarande sträng rynka mellan ögonbrynen, vilken när hon sänker nosen gärna skuggar ögonen och ger henne ett bistert, trött uttryck. Morrhåren är längre än en vargs, främst över ögonen och på kinderna. Hennes hjässa pryds av ett par kraftiga hjorthorn. Dessa tappas med ett par års mellanrum så att ett nytt, helt par kan växa fram under nästkommande månader. Hornen växer väldigt snabbt och är medan de växer klädda i basthud som ger dem näring. När de är färdigväxta fejar Dimitrij bort basthuden. Öronen är hängande och hålls vända bakåt under hornen när de är avslappnade, men reser sig över huvudet när hon blir alert.

Dimitrijs päls är lång och silkesaktig, med lätt vågiga inslag. Den är som längst om nacken och under bröstkorgen, samt över höfterna och svansen. Underpälsen är tjock och mjuk. Under den långa fällen kläs hennes kropp av många ärr, som sällan syns vid en första anblick. De främst märkbara ärren är en skada i armvecket på hennes högra vinge, och en samling ärr över hennes högra sida som får pälsen att växa ojämnt. Hon är övervägande beige-brun till färgen, med mörkt brun nacke, rygg, gump och svans, samt blekare inslag i ansiktet. Hornen skiftar mellan blekt gräddfärgade och mörkare bruna nyanser.

Träning
Dimitrij tränades redan som valp i allt från historia och legender till stridskonst och sång. Hon kan en stor del av numooris historia, och kan berätta sin släkts historia utantill. Hon kan en mängd sagor och berättelser, såväl kända som mindre kända. Hon har ett väldigt gott minne.

Hon tränades hårt fysiskt, och är tack vare träningen såväl som sitt framavlade fysiska yttre mycket snabb och lättfotad. Hon springer snabbare än de flesta vanliga vargar och har god uthållighet. Hon har tvingats utveckla oerhört snabba reflexer och har en stark och effektiv muskulatur som göra att hon snabbt kan ta till luften om så behövs. Hennes snabba reflexer är delvis något hon ärvt. Hon har betydligt snabbare reaktionsförmåga än de flesta vargar, vilket var en viktig egenskap för att kunna jaga vampyrer. Hon är snarare snabb än stark, och förlitar sig hellre på snabbhet och taktik än rå styrka.

Dimitrij har även genom en kombination av arv och träning en förvånansvärt god syn i sitt periferiseende. Detta hjälper henne att upptäcka skepnader och rörelser i ögonvrårna, och gör det lättare att undvika faror. Hon kan inte se bakom sig själv utan att vända huvudet. Med sin kraft till hjälp upptäcker Dimitrij oftast främlingar innan de hunnit nära nog för att antingen synas eller höras, men utan kraften vänder Dimitrij noterbart ofta på huvudet för att hålla uppsikt runtom. Hon förlitar sig mer på syn och hörsel än på sin nos, även om hennes luktsinne är ungefär detsamma som en vanlig vargs. Detta eftersom att vampyrer oftast saknar någon avslöjande doft.

Redan som valp tyckte Dimitrij om att sjunga. Hon lärde sig snabbt många olika sånger, och var noggrann med att kunna allt utantill. Hon hade även en fallenhet för att lära sig språk, och kan många sånger, hymner och böner på ett varierat antal språk.

Personlighet och Mentalitet
För den som inte känner Dimitrij så framstår hon lätt som hård och kall, med sin vassa, färglösa blick och ett sparsamt minspel. Hon väger och mäter andra med blicken, och delar sällan med sig av hur hon känner. Hon kan därför vara svår att läsa för den som inte vet vad den letar efter i hennes kyliga anlete. Hon är allvarlig, med strikta mål och ett hårt men rättvist sätt. Hon skulle inte tveka inför att skada eller rent av ta en annan vargs liv om hon ansåg att det var för flockens bästa och allas säkerhet, och det är inget hon sticker under stol med.

Det sker dock oftare att Dimitrij ler runt medlemmarna i flocken. Det är aldrig mycket mer än en vag krökning av mungiporna, och de milda småleendena varar sällan längre än något ögonblick, men för den som känner henne är det lättare att se tecknen; en road glimt i ögonen eller en svagare ryckning i kinderna och mungiporna. Dimitrij skrattar också sällan, men när hon gör det är det snarare i roade fnysningar än fullskaliga skratt. Hon bryr sig väldigt mycket om de hon håller nära, och försöker att stötta alla medlemmar på sitt eget, lite hårda vis.

Dimitrij är tankfull och stundvis tankspridd, och kan stå tyst längre stunder innan hon svarar på frågor; inte för att hon inte lyssnat utan för att hon vill ge frågan tillräckligt med betänketid för att kunna ge ett så genomtänkt svar som möjligt. När det gäller är hon dock väldigt snabb på att ta beslut, och hon har en ibland förvånansvärt snabb tunga. Hon har en ganska mörk och morbid humor, och har en förmåga att få ett väldigt grovt och fult språk när hon blir irriterad. Hon kan många kreativa, långa svordomsramsor och förolämpningar.

Dimitrij lider av sömnlöshet, och sover därför sällan varje dag, och sällan mer än några timmar åt gången. Hon är också väldigt lättväckt, och har inte sällan svåra mardrömmar. Hon har därför en förmåga att se ganska trött ut, och är ibland på grund av detta väldigt lättirriterad. Hon rör sig mycket i sömnen, och ligger sällan helt stilla.

Eld
Dimitrij tränades i användandet av eldens kraft från det att hon upptäckte kraften som valp. Hon hade hjälp av erfarna eldbrukare i De Vita, och lärde sig snabbt att hantera varierande mängder eld. Hon har med åren övat och lärt sig bruka elden väl, men har varit rädd för att använda förmågan sedan hon tappade kontrollen över kraften och startade en stor skogsbrand. Med eldkraften kan Dimitrij bland annat:


 * Värma sin egen kropp, såväl hela som bitvis


 * Kan vid beröring värma en annans kropp


 * Värma upp luften i omgivningen. Kan runtom sig själv hetta upp den tills den dansar


 * Skapa och styra flammor och lågor av eld, såväl små som stora


 * Skapa gnistor


 * Sätta eld på hela eller delar av sig själv (kan ta skada av detta beroende på hur mycket och hur het elden är)

Telepati
Sitt sinnes krafter har Dimitrij vuxit upp med. I unga år använde hon kraften övervägande för att känna andras närvaro och kommunicera via tanken med De Vitas andra telepatiker. Hon blev väldigt skicklig på att hantera sinnet och styra dess mentala trådar för att bevaka och läsa andras sinnen utifrån, vilket gör henne väldigt svår att smyga sig på, då hon upptäcker sinnen redan på stort avstånd. Efter De Vitas bortgång tog Dimitrij sig mer tid till att öva på de telepatiska krafterna i hopp om att de skulle hjälpa henne att överleva i sin kamp mot Nattens barn. Hon byggde med åren ett väldigt starkt mentalt försvar som är ytterst svårt att tränga igenom, vilket gör att hennes sinne är stängt för andra telepatiker. Med telepatin kan Dimitrij bland annat:
 * Känna andras närvaro i form av deras sinnen
 * Avgöra ungefärlig ålder på andras sinnen
 * Skicka tankar i form av ord eller mentala bilder till andra
 * Skicka enklare känslointryck, som allvar, lugn eller känslan av en riktning
 * Sluta sitt sinne helt, så att det inte går att se in i och är ytterst svårt att tränga in i
 * Läsa ytliga tankar och starkare känslointryck (förutsatt att den andres sinne inte är skyddat)
 * Tränga in i andras sinnen för att läsa minnen (förutsatt att den andres sinne inte är skyddat, eller lätt att forcera)

Familj

 * † Vartina och Eronetur (Föräldrar, npc's) - Jag hoppas att ni fann frid, och att jag kan göra er stolta. Vi ses igen när min tid är slut. Jag älskar er.
 * † Verigrett (Syster, npc) - Jag såg alltid upp till dig. Jag hoppas att du ser mig nu, och väntar på andra sidan. Jag älskar dig.
 * † Orutir (Bror, npc) - Min närmsta vän, lekkamrat och rival. Jag älskar dig, käre bror. Vi ses vid slutet, som vi alltid gjort. Vila i frid.
 * † De Vita (f.d flock, npc's) - Jag ska hålla era namn levande så länge jag andas och längre än så. Ert arv, er kamp och era drömmar lever än. Tack för allt ni gav mig. Möt mig när min tid är inne. Det var en hård sista strid. Vila i frid.
 * † Aldo (f.d partner, npc) - Jag ska fortsätta leva.
 * Niara (partner) - Jag skulle ge upp solen för dig. Din närhet ger mig styrka. Dina ord läker alla sår. Du vet, liksom jag, att Gudarna är oss närmre än vi tror.
 * Loke (partner) - Ditt hjärta är lika rent som vad du är fårskallig. Din styrka och värme är ett ljus i mörkret.

Jägarna
Jägare Antagna
 * Arno - Var stark för dem, men glöm inte dig själv. Jag är glad för er skull.
 * Beata (npc) - Tack, för att du tar hand om de unga. De behöver all hjälp de kan få.
 * Loke (se under Familj ovan.)
 * Nadie - Jag svär, vid allt jag är, att vi ska hitta den som tagit henne från oss. Låt inte mörkret skymma din blick.
 * Niyaha - Din styrka och dedikation växer för var dag. Låt ditt ljus skina starkt genom mörkret. Jag är glad för er skull.
 * Oberon - Jag önskar att jag kunde bespara dig det mörker som redan tagit mig. Låt det inte förtära dig. Kämpa, även när det är svårt.
 * Theano (npc) - Att du står stadigt i kaoset är ett stöd för hela flocken. Vi behöver dig.
 * Azdell - En dag kommer du inte kunna finnas där för honom. Ta vara på er tid tillsammans. Du gör din moder stolt.
 * Delshay - Det här är inte lätt, och blir inte lättare.
 * Gharrow - Det är en mörk och grym värld där ute. Du är kanske inte gjord för striden, men jag vet att du har en annan styrka inom dig.
 * Nena - Vet att skillnaden mellan ihärdighet och dumdristighet är vag. Låt inte motgångarna fälla dig, men välj dina strider med omsorg.
 * Nepotonje - Du har varit ofantligt stark. Fortsätt kämpa.
 * Niara (se under Familj ovan.)
 * Sixten (npc) - Din entusiasm glädjer oss alla. Jag ber för att den aldrig ska tvingas falna.
 * Zayev - Jag sörjer dina förluster, men gläds åt att du funnit din väg tillbaka ut ur mörkret.

Noviser
 * Avani (npc) - Din tro ger oss alla styrka. Dina ord gör natten ljusare.
 * Caer - Finn din tillit, och det du kämpar för.
 * Hector - Jag är tacksam. För din hjälp, för din närhet och din vänskap.
 * Krita (npc) - Ditt förflutna är bakom dig. Lev, här och nu.
 * Nehexor - Få som besitter samma förmåga att minnas detaljer som du.
 * Orkidé - Res dig, igen och igen. Jag tror på dig.
 * Valkyrian - Du har sett mycket för din ringa ålder, men det här är ingen lek. Kom an!
 * Vindhur (npc) - Vi behöver din stabilitet och målmedvetenhet, men så även du. Låt inte hämnden sätta dig ur balans.
 * Zaynah - Låt mig lära dig. Du behöver inte kämpa ensam.

Valpar
 * Janos - Son av Arno och Niyaha
 * Liv - Dotter av Arno och Niyaha
 * Ren - Son av Arno och Niyaha
 * Silas - Son av Arno och Niyaha

Bortgångna
 * † Naira - Du gav allt och mer därtill. Vila i frid, min vän, och vänta på dem på andra sidan.

Gillar

 * Azazel - Jag lovar dig att jag ska göra allt jag kan för att hålla dem vid liv. De saknar dig.
 * Kenai - Jag önskar att vi kunnat ses igen under andra, bättre omständigheter. Jag sörjer med dig.
 * † Loiana - Du gick ett grymt öde till mötes. Vila i frid.
 * Natanh - Välj den väg du kan vandra helhjärtat.
 * Ciye - Kanske finner du din plats någon annan stans.

Bekanta

 * Shiva - Jag tror att du har stora saker att uträtta.
 * Violin
 * Kian
 * † Stripe - Du vet var vi finns.
 * † Idunn - Lycka till.

Andra

 * † Taranis
 * Demethra
 * Xeryus
 * Cassidy
 * Vulcan
 * Diablo
 * Leyrinn
 * Mephisto
 * Midir
 * † Shady
 * Arroya
 * Chaiym
 * Crusoe
 * Polka (Lucius)
 * Alanye
 * Arnako
 * Nibber
 * Nagini
 * Eira
 * Gideon
 * Valendore
 * Kilah
 * † Angelus (namnlös) - Jag kan inte ge dig något löfte.

Vampyrer

 * Demetrius - Jag var naiv, rädd och svag, men jag undrar vem av oss som var räddast. Varför lät du mig leva?
 * Amanita - Är dina ord lika tomma som dina löften?
 * Valiquette - Är det sant, att du avundas livet? Var det ditt val, att sluta andas, att sluta blinka?
 * Locura - Jag tillhör inte någon, men det gör du, Barn av Natten. Du kan inte fly för alltid.
 * Tavar
 * Aalex (npc) - Du var inte redo den här gången.
 * Even - Du ligger steget före, för nu, men det ska vi ändra på.

Trivia

 * Dimitrij tror starkt på gudarna, och har träffat Windfari.
 * Dimitrij orsakade den stora skogsbranden (2013) som härjade i den dåvarande Lövskogen, och som kom att bilda området som idag kallas för Eldskogen.
 * Hon tycker om att sjunga.
 * Hon rör sig förvånansvärt snabbt, är bra på att flyga men är en väldigt klumpig simmare.
 * Hennes största rädsla är att överleva alla hon älskar och bli lämnad ensam kvar.
 * När hon blir stressad eller irriterad får hon snabbt ett ganska fult språk och drar sig inte för att dra längre svordomsramsor.
 * Hon blir lätt tankspridd när hon inte har något att koncentrera sig på.