Arno

Arno är en ärrad marulv med ett hjärta av guld. Han är en infödd medlem i flocken Jägarna, och växte upp med flockens starka moral och mål. Sitt utseende till trots är Arno väldigt snäll och beskyddande. Familjen är det viktigaste i hans liv, och han är villig att offra allt för att hålla dem säkra. Han har en väldigt stark relation till sin kullbroder Oberon. När deras mamma Naira blev dödad och deras pappa Zayev bröt ihop i hennes frånvaro så var det Arno som steg upp och tog över förälder-rollen för sina småsyskon, Azdell, Nena och Gharrow. Han är även en kärleksfull partner till Niyaha och stolt pappa till fyra egna valpar, Janos, Liv, Ren och Silas. Arno är väldigt musikalisk, och bär med sig instrument på sina uppdrag ute i Numoori.

Personlighet
Arno är en snäll varg som helst av allt vill att vännerna i hans närhet ska må bra. Han är glad och har en positiv utstrålning. Han tycker om uppmärksamhet, men vet sällan riktigt vad han ska säga och har därför en förmåg att göra bort sig, vilket han gärna skämtar bort som om det var planerat. Han är oerhört beslutsam, och har väldigt stark målmedvetenhet. Envis och lekfull, blir sällan arg och vill göra bra ifrån sig i allt han tar för sig.

Efter moderns bortgång har Arno utåt inte förändrats särskilt mycket. Han har fortsatt vara glad, och har förblivit stadig trots det som hänt. Den största anledningen till denna utvändiga säkerhet och styrka ha varit Oberon och hans småsyskon. Han skulle göra allt för att underlätta för dem och hålla dem säkra, och vill inget annat än att de ska få förbli glada. Invändigt har Arno beskyllt sig själv för sin moders bortgång, och han bär på grund av detta en väldigt stor skam och ett bitande självhat. De negativa känslorna bidrar dock till hans målmedvetenhet, och är något som sporrat honom att bli starkare. För sina syskons skull, för sin familj, för att ge tillbaka till dem något av det han känner att han tagit från dem och för att inte behöva förlora fler på grund av sina egna misstag. Han är väldigt beskyddande över de som han håller närmast, och skulle utan tvekan offra sig själv för att skydda dem.

Utseende
Arno har ärvt mycket av sin moders kroppsform, med långa ben och en smidig rygg. Han är dock betydligt kraftigare än modern, främst märkbart över framkroppen. Hans framben är breda med björnlika tassar. Bakbenen och baktassarna är mer normala i form och storlek för en varg. Han har tre öron, där två sitter på det som skulle kallas det normala stället på hjässan, och det tredje tar plats under det första högra örat. Precis som med öronen så har han även tre ögon, där ett normalt satt par återfinns i ansiktet, med ett tredje öga placerat över det första högra. Ögonen är röda, med en mörkt rosa ton. Arno har ett par sabeltänder i överkäken som sticker utanför hans mun. Vid sidorna av munnen har han fått breda, tydliga läppar där sabeltänderna vilar när munnen är stängd. Över höfterna har han korta benutväxter som fäster in i ryggraden, och vilka gör det svårt för honom att lyfta svansen helt över höfterna.

Arnos fäll är blå i varierande nyanser, med ljusare ansikte, hals, buk och ben, och mörkare rygg. Över skuldror och axlar har han ett fält av slingrande mörka ränder. Färgmässigt påminner han väldigt mycket om sin farmor. Pälsen är en raggig, främst över framkroppen, lite slätare över bakkroppen, och med något längre tussar på hälarna. Pälsen över nosen bildar breda mustascher och skägg, vilket ger Arnos ansikte en rektangulär silhuett. Svansen är lång och långhårig, och över hjässan har han en liten kam av längre päls.

Märkbart stora ärr klär Arnos ansikte och framkropp efter att han överlevt en stor och svår brännskada. Han har stora fläckar av vit päls där pigmenten i huden har bränts bort, och mer eller mindre hela undersidan av Arnos hals, bröst och stora delar av hans framben kläs i kortare, ojämnare päls över ett stort ärr. Under hakan, där den går ihop med halsen, har han även ett stort ärr efter att ha blivit biten av en vampyr. Arno är märkbart blind på det undre av de två ögonen på höger sida av ansiktet.



Krafter
Ljud
 * Arno kan skapa och manipulera falska ljud i sin omgivning. Exempelvis kan han skapa falska ljud av andra vargar, djur, eller musik.
 * Han kan till viss del skapa falska röster, eller ändra ljudet av sin egen röst. Han använder främst detta för att göra olika karaktärer när han berättar historier, eller för att kunna sjunga solo-körer med sig själv i sina uppträdanden.
 * Han kan höja och sänka volymen på ljud. Exempelvis kan han hindra ljud från att färdas längre än en liten radie, vilket låter honom föra tyst dialog med andra utan att någon överhör eller tjuvlyssnar.
 * Han kan skapa höga smällar och tinnitus-liknande ljud som kan göra ont, men gör det sällan eftersom det även påverkar hans vänner och honom själv.

Metall
 * Arno har förmågan att skapa metall från mineraler i sin omgivning.
 * Han kan forma små och stora mängder metall till olika former. Större mängder metall kräver mer energi, och mer detaljerade arbeten tar längre tid att utföra, men han kan utan större svårighet bända och forma mindre bitar av metall snabbt och smidigt.
 * Han kan slunga små projektiler av metall, eller forma vassa eggar på metallbitar som han kan skära med. Han kan skjuta iväg vassa bitar av metall i änden av en tunnare metalltråd, som sedan kan dras tillbaka eller svingas med hjälp av kraften för att orsaka skada.
 * Arnos främsta användningsområde för kraften är dock för musik. Han har bland annat skapat en "ljudskål" som han gärna spelar på, och har genom åren skapat och samlat på sig ett flertal andra instrument.

Barndom
Arno föddes in i flocken Jägarna, tillsammans med sin bror Oberon. De växte upp i den lummiga Acheratiskogen, där deras första tid i livet var glad och lekfull. De båda bröderna och flockens andra valpar blev snabbt vänner och hittade på mycket bus. Medan Arno fortfarande var ganska ung så lämnade hans farbror Azazel flocken, men lovade att komma tillbaka en dag.

Arno hade alltid trott på gudarna, då deras existens var självklar för flocken. Det stora Norrskenet som klädde hela Numoori i en månads tid var för honom, som för många andra, en bekräftelse på deras närhet. Det skrämde honom, likväl som det fyllde honom med en otrolig vördnad och trygghet. Arno spenderade många av sina fria stunder tillsammans med vännen Niyaha, lekandes och förtrollat betraktande norrskenets ljus tillsammans.

Snart höjdes de första Antagna i Jägarna, och med det så fick de och flockens Noviser sitt första uppdrag utanför revirets gränser. Arno, tillsammans med vänner och ledda av gruppledaren Theano, begav sig för första gången västerut. Uppdraget tog dem på en fyra dagars vandring, och på vägen hem mötte de Nahuel, som visade sig vara bror till Kenai, och farbror till Arnos vänner. Nahuel följde med tillbaks till flocken, och grupperna återförenades hemma på reviret. Väl hemma igen så möttes Arno och Oberon av den glada nyheten att de blivit storasyskon. Mötet med de tre småsyskonen var efterlängtat, och Arno kunde inte ha varit stoltare över att bli storebror. Glädjen över sina nya syskon mildrades dock när han fick veta att flera av hans vänner tänkte lämna flocken. De flesta av de jämngamla vännerna följde med sina föräldrar, Kenai och Loiana, på en längre vandring norrut. Även om Arno skulle sörja de som lämnat dem, så gladdes han ändå när flera av dem kom tillbaka.

Första förlusten
En ödesdiger natt vändes Arnos värld upp och ned, när en vampyr tog sig in på reviret. Han förlorade sin moder den natten när Naira offrade sitt liv för att rädda hans. Efter att flocken flytt lämnade de reviret och gav sig ut på en lång vandring. Till en början ville Arno ge upp, men att sluta kämpa visade sig inte vara en möjlighet. Han kunde inte låta sin moders offer ha varit i onödan. Han kunde inte lämna Oberon och sina nya småsyskon. Fylld av en väldig beslutsamhet fullföljde Arno den tuffa vandringen, och när Zayev i sorgen av sin förlorade partner inte kunde se på sina egna valpar så tog Arno på sig rollen som förälder för att ta hand om och skydda sina syskon. Flocken anlände i slutet av hösten i sitt nya hem: Sacrari.

Nytt hem
Den första tiden i Sacrari var skakig, men flocken kom snabbt att finna sig tillrätta i sitt nya hem, och med det återgick mycket till det normala. Så normalt som det kunde bli igen. Arno fortsatte att tillsammans med de andra träna och kämpa, nu mer målmedvetet än tidigare och med en större förståelse för allvaret. Ett år efter flockens flytt kom Arno, tillsammans med sin bror, att höjas till Antagna. Arno gavs sitt fullständiga namn, Arno Naira, efter sin bortgångna moder. Bara kort efter erkände Arno sina känslor för Niyaha, och kunde lyckligt glädjas åt att de var besvarade. Den kommande våren återförenades Arno med sin mammas ande, när hon fann flocken i Sacrari. Hennes ande hade varit oförmögen att finna ro förrän hon var säker på att hennes familj var säker. Hon kunde inte stanna länge, men hennes uppenbarelse gav de båda äldsta sönerna möjligheten att ta farväl, och gav Azdell, Nena och Gharrow möjligheten att träffa den moder de aldrig hunnit lära känna, om så bara för en kort stund.

Första segern
I slutet av hösten vann Jägarna sin första stora seger. En patrull från flocken fann två vampyrer strax utanför reviret, och kallade på flocken för hjälp. Den ena vampyren flydde, medan den andra övermannades av flockens Antagna. Efter att ha fått ett fast grepp om vampyrens käkar så kunde Arno inte släppa taget, med risk för att även den andra vampyren skulle fly, eller än värre skada någon. Istället höll han kvar, medan vännerna brände monstret mellan hans tänder. De kom alla levande ur striden, men Arno ådrog sig svåra brännskador som skulle ta lång tid att läka.

Höjd till Jägare
Den följande våren höjdes Arno, tillsammans Oberon, Niyaha, Nadie, Loke, Beata och Theano, till fullvärdiga Jägare. Ett par veckor senare föddes Arno och Niyahas valpar: Liv, Ren, Janos och Silas. Arno hade aldrig varit så stolt som då. Glädjen och lyckan höll i sig under sommaren när farbrodern Azazel till slut återförenades med flocken efter ett långt sökande.

Hot och Avsked
Arno var en del av den patrull som under sensommaren återförenades med Kenai, och hans vän Alin, i Måntemplet. De hade råkat ut för ett möte med en vampyr för ett halvår sedan, där Kenai hade fått se sin tidigare partner Loiana flådd. Patrullen tog med sig Kenai och Alin tillbaks till Sacrari, ovetande om att de blev förföljda. I utkanten av sitt hem så upptäckte de förföljaren, den skatlika fakargen Laali, vilken gav flocken ett meddelande. Vampyren Mishrails hälsning blev Jägarnas tecken på att deras år av träning var över. Det var dags för Jakten att börja. I slutet av sommaren så lämnade Zayev flocken tillsammans med Azazel. Zayev hade tidigare förlorat synen under ett uppdrag, och med det nya hotet som nalkades så var det dags för honom att inse sig besegrad och vandra vidare. Arno hade många blandade känslor över Zayevs lämnande, men var i grunden glad för sin faders skull.

Jord, Eld och Blod
När det kraftiga jordskalvet skakade hela Numooris västkust så räddade Arno sina valpar från fallande träd och sten. Han lyckades själv komma lindrigt undan, jämfört med flera andra av flockens medlemmar. Hans syster, Azdell, förlorade sitt ena framben i skalvet. Kort efter jordbävningen så återvände en patrull medlemmar som varit ute på uppdrag. Arno sprang dem till mötes, lycklig över att få återförenas med Oberon, men möttes av sorg och aska i sina vänners ansikten. Silvervargen Niara hade dödats av en främmande varg under skalvet. Arno tog åter på sig sin faderliga roll när flocken sörjde, och kämpade för att hålla modet och moralen uppe.

När ledarens valpar föddes, och silvervargen Hector avled, så var Arno en av dem som hjälpte till med valparna. Med sin erfarenhet såväl från att ha fostrat sina småsyskon som sina egna valpar så föll det honom naturligt att vara en del även i Dimitrij, Loke och Hectors valpars uppväxt. Han stannade hemma på reviret och hjälpte till med träning och valppassning när patruller från flocken besökte invigningen av Skuggfall Teater. Arno var iväg på ett annat patrulluppdrag när Måntemplet brändes till grunden, och fick först höra om händelsen när han återvänt hem.

Inte långt efter attacken mot Måntemplet så höjdes två av Arnos söner till Antagna. Han var oerhört stolt över dem, men oroade sig ändå nät tiden kom för dem att ge sig ut på uppdrag utanför Sacraris trygga berg. Sönerna återvände hem efter ett uppdrag, sårade och rädda, men under sin mamma och morbroders beskydd. Vampyren som de råkat på visade sig vara en musikant som Arno själv träffat tidigare, som nyligen förvandlats. Sveket Arno kände över musikanten dränktes under en faders kokande vrede, och Arno var en del av patrullen som gav sig ut för att jaga och dräpa vampyren som vågat skada hans söner.

Relationer
Familj
 * † Naira - Mamma - Du kommer alltid finnas med mig. Förlåt.
 * Zayev - Pappa - Jag önskar dig all lycka.
 * Azazel - Farbror - Ta hand om pappa.


 * Niyaha - Partner - Jag älskar dig. Vi ska klara oss. Det är ett löfte.
 * Janos - Son - Jag önskar jag kunde varit där och skyddat er.
 * Liv - Dotter - Ord kan inte beskriva hur stolt jag är över dig.
 * Ren - Son - Om jag kunde så skulle jag tagit er plats.
 * Silas - Son - Mod har många ansikten. Rädsla är ett av dem.


 * Oberon - Bror, Bästa vän - Utan dig är jag inte hel. Lämna mig aldrig. Aldrig någonsin.
 * Beata (npc) - Oberons partner - Tack för att du tar hand om honom.
 * Baro - Brorson
 * Garrus (npc) - Brorson
 * Kolyat - Brorson
 * Titania - Brorsdotter
 * Vargon - Brorson


 * Azdell - Lillasyster - Du är så otroligt stark, och jag är stolt att kalla dig min syster. Jag älskar dig.
 * Nena - Lillasyster - Din glädje och nyfikenhet smittar, och jag kunde inte ha varit stoltare. Jag älskar dig.
 * Gharrow - Lillebror - Ditt skratt och dina ögon är bland det vackraste i världen. Jag älskar dig, lillebror.

Jägarna
 * Avani (npc) - När du talar om månen och Duraneir så känns natten inte längre lika mörk.
 * Capheus - Jag undrar hur lång din päls skulle vara om den inte var krullig.
 * Delshay - Jag litar på dig fullt ut, min vän.
 * Dimitrij - Ledare - Du har lett oss genom mörkret, och jag förstår nu den börda du burit själv så länge. Låt oss visa att din — vår — kamp inte varit förgäves.
 * Dragomir - Jag önskar att du fått träffa dem. De skiner i dina ögon.
 * Ivan - Den längsta nosen jag känner!
 * Krita (npc) - Jag har förlåtit dig. Tack för att du är här.
 * Loke (npc) - Du är ett ljus i mörkret. Jag litar på dig med mitt liv.
 * Matvei - Du är tåligare än du ser ut.
 * Mephisto - Det måste göra ont att veta att din bror blivit ett monster.
 * Nadie - Man säger ju att valpar tar efter sina föräldrar. Lycka till ;)
 * Natascha (npc) - Niara och Hector hade varit stolta.
 * Nehexor - Du var alltid lite underlig, och det glädjer mig att du är tryggare i dig själv än förut.
 * Nepotonje (npc) - Tack för att du finns här.
 * Nyxe - Dina framsteg skiner!
 * Orkidé - Din styrka är otrolig min vän, inte bara fysiskt.
 * Sixten (npc) - Jag är glad för er skull!
 * Solveig - En liten buse!
 * Solviva - Du är allt söt du.
 * Sunna - Ta den tid du behöver.
 * Theano (npc) - Tack, för att du vet vad vi måste göra. Även när det är svårt.
 * Valkyrian - Jag ser att du lider, även när du inte tror att det syns. Lita på mig, när jag av erfarenhet säger att det är okej att sörja, och okej att ta hjälp. Jag- Vi finns här för varandra.
 * Vindhur (npc) - När du blir slagen slår du tillbaka.
 * Volodya - Jag hoppas att det blir lättare för dig att prata med oss när du blir äldre.
 * Zaria - Jag ser mycket av Dimitrij i dig.
 * Zaynah - Din vänskap är varm och smittar.

Avlidna flockmedlemmar
 * † Niara - Tack, för allt du gett, och allt du gjorde för oss. Du är mer saknad än vad ord kan beskriva.
 * † Hector - Din närvaro var helande, och ord räcker inte för att beskriva hur tacksam jag är för att du var en del i våra liv. Du är saknad.

Utomstående vänner
 * Ciye
 * † Kenai - Jag vill inte tro det värsta, men det är svårt. Hoppas de hittar dig igen.
 * † Loiana - Jag hoppas du fann den frid du inte nådde i livet.
 * Natanh

Bekanta
 * Caer - Jag minns inte jättemycket av dig, men jag hoppas att du har det bra.
 * Airi
 * Alin - Jag hoppas du hittar honom.
 * Alla Alins valpar.
 * † Ghadam - Du kommer att vara saknad.
 * Grendel - Tenebris ledare - Jag förstår att det är svårt, från en fader till en annan. Men det du gjort är ändå en synd större än något annat.
 * † Idunn - Jag vet inte vad som hände med dig, men jag hoppas att du mår bra, var du än är.
 * † Mivria - Jag hörde att din sista kamp var tapper.
 * Murg
 * † Numph
 * Sari
 * Yina

Främlingar
 * † Angelus
 * Hielo

Fiender
 * Kogan - Vi kommer inte vara nådiga.
 * Laali - Nästa gång missar jag inte.

Vampyrer
 * Aalex (npc) - Jag hoppas du dör en långsam, utdragen död.
 * † Namnlös (npc) - Ditt offer är bara början.
 * Locura - Nästa gång är vi redo.
 * Mishrail (Even) - Kom fram, din mask, så att vi kan få ett slut på det här.
 * † Rowen - Du var inte längre värd namnet jag kände dig som.

Trivia

 * Arno har väldigt god taktkänsla och ett gott musiköra. Han tycker om att sjunga, trots sin inte så ljuva röst.
 * Han har för nuvarande tre instrument i sin ägo: En Handpan eller Tungtrumma (egenskapad), en Kalimba (skapad tillsammans med Azdell), och en Guzheng (tagen från Rowen). Alla instrument är IC anpassade för vargar för att passa i Numoori. Han spelar på instrumenten antingen med sina långa klor, trampdynor, eller med hjälp av metallkraften.
 * Arno uppträder med sina instrument när han är ute på patrulluppdrag, som ett sätt att lyssna efter information, och få tillgång till mat och skydd när det behövs.
 * Som liten var hans största rädsla att kissa på sig.