Eldar

Detta är en rasbeskrivning av rasen Eldar, vilket är en inofficiell ras i Numoori. – UNDER UPPBYGGNAD –

Allmänt
Eldars historia är lång och sträcker sig flera århundraden tillbaka. De levde i det nu tillintetgjorda riket Isilóth, i ett land bortom Numoori vid namn Aranor och var en av de första raserna att bevandra dess mark. Eldar är den ras som är mest lik Aranors vargar till utseendet även om de anses mycket vackrare och visare. De är högresta, ofta ljushyllta till färgen och är en bra bit större än den vanliga vargen. Med långa stabila ben, högburet huvud, lång svans, något spetsigare öron och längre päls är det svårt att förneka den elegans och kraft de utstrålar. Eldar är absolut inte sköra eller pinnsmala, endast något lättare i kropp och rörelser än den vanliga vargen.

Fysik
Eldar är en storvuxen ras som utstrålar elegans och kraft. Mankhöjd ligger mellan 120-135 centimeter för honor och 130-145 centimeter för hanar även om viss avvikelse kan förekomma. Kroppen är kraftfull utan att vara tung – något kortare är den vanliga vargens med djup bröstkorg och lätt krökt rygg tillsammans med långa och stabila ben. Det är en smidig och ”seg” ras med snabba reflexer och rörelser. När de är lätta på tassarna kan Eldar, trots sin storlek, röra sig nästintill ljudlöst oavsett underlag. De besitter en kroppens lätthet och en uthållighet utöver det vanliga som gör att de sällan blir utmattade eller trötta. De är naturliga vandrare som ofta stiger upp före månen och solens uppgång för att vandra i skogarna.

Det högburna huvudet är kilformat – långt, utan överdrift, samt något nättare och smalare än vargens med rena linjer. Huvudet pryds av högt ansatta och styva öron med spetsiga toppar. Ögonen är smala, medelstora och lätt snedställda med skarp syn. Svansen är väl ansatt och lång med rik behåring. Pälsen varierar från medellång till lång och består av både täckhår och underull. Fällen förekommer främst i jordnära färger. Diverse markeringar kan förekomma och vissa av dem tycks lysa. Ljusa färger i vit/silver med nyanser av till exempel blått, grönt och lila är vanligt tillsammans med brunspräckliga, rödbruna och viltfärgade kulörer. Helt svarta individer förekommer också även om det är mer ovanligt.

Mentalitet
 Eldar är en vis ras med ett öppet sinne som gör att de är mer intresserade av andra varelser än sig själva. De har lätt för att lära och förstå andra tungomål, därför visar de ofta nyfikenhet för andra levande individer. Däremot hör det inte till ovanligheten att de är arroganta, vilket är någonting som ofta visar sig när de tappar humöret. Deras röster är melodiösa och många av dem gillar att sjunga. En Eldar är alltid vältalig, oavsett vem hon talar till. För utomstående raser kan Eldar ibland upplevas som abstrakta och diffusa i sin talan. De talar ofta i gåtor som sinsemellan dem är begripliga med som för andra kan upplevas som svårtolkade. Överlag  har Eldar långt till ilska och tar hellre sina fiender med iskallt lugn än att brusa upp i vilt raseri. De är sällan våldsbenägna men om de väl strider så förlitar de sig främst på sina krafter som de utvecklar väldigt starka band till. Fysiska strider ingår de sällan i så länge de ej blivit tränade eller ingår i landets krigshär.

 Krafter Eldar är en neutral men ofta fredlig ras, därför besitter de aldrig väldigt destruktiva eller mörka/"onda" krafter så som raseri, diverse blodskrafter, metaller, eld, elektricitet, gift, sand, sten och dylikt. Skuggor och mörker är två krafter som förbluffande nog kan förekomma även om de är mycket till extremt ovanliga. Det har endast funnits tre Eldars respektive en som kunnat bruka skuggor och mörker. Att Eldar är tysta, snabba och smidiga anses inte vara en kraft i sig när det ligger naturligt hos rasen på grund av hur de är byggda. Många är skickliga helare och det är mer än vanligt att de besitter telepatiska förmågor i någon form; telepati, telekinesi, illusion, hallucination, charm, empati och dylikt. Andra är skickliga brukare av ljus, ljud, växter/jord, kyla, teleportering, olika former av energi, förhöjd syn/hörsel, framtidsskådning med mera.

Övrigt
Eldar åldras långsamt och blivit aldrig riktigt gamla. De växer och utvecklas likt vilken varg som helst fram tills att de är fullvuxna (mellan 25-30 människoår). Därefter stannar åldrandet upp och efter flera årtionden besitter de fortfarande samma vitalitet som när de var unga. Det är inte ovanligt att individer blir uppemot och över 600 år gamla. Med andra ord så lever de länge, så pass länge att vissa skulle kalla dem för odödliga varelser. Detta är dock inte helt sant eftersom de alltid kan dö genom våld och sorg. På grund av sin långa levnadsålder ser Eldar ofta världen ur ett annat perspektiv. Allting runt omkring rinner förbi dem. Själva fast i en kropp som knappt åldras ser de omkring sig alla döda ting de älskar – ser ting ständigt åldras och dö. Det är en djup sorg för dem, en medfödd sorg, som följer med dem hela livet. Det är oftast den sorgen som dödar dem i slutändan, så länge de inte dör i strid eller av skador de dragit på sig.

På grund av det långa liv Gudarna skänkt dem så har Eldar svårt att fortplanta sig. Det, tillsammans med dödens sorg, var det pris de var tvungna att betala till Gudarna av uppenbara orsaker. Det är ytterst ovanligt, nästintill omöjligt, att de får mer än en avkomma under sin livstid.

Isilóth
Eldar levde ursprungligen i Isilóth, ett odödligt rike vars träd och växter aldrig dog av ålderdom, i landet Aranor. Riket återfanns i en djup och vid dal vid de Mörka bergen och kläddes av bäckar som klyvde genom det steniga men grästäckta landskapet. Bergen och vattnet gjorde riket till en väl skyddad plats som var ytterst svåråtkomligt så vida man inte hade vetskap om de många stigar och vägar, skapade av Eldars ihärdiga vandrande, som fanns över och genom bergen.

Isilóths landskap var hyfsat varierat och dalen bestod av en större skog, mindre dungar, öppna gräsfält och berg. Den största, och rikets egentligen enda skog till ytan sett var af Skuggskog. Det var en trollbindande och vacker skog, mycket lik Numooris Ötamon. Skogen var gammal men full av liv, däribland mindre djur så som fåglar, harar och rådjur. Det sades ofta att om en dödlig varelse drack ur någon utav af Skuggskogs många bäckar så fick den förhöjda sinnen för ett par timmar. Öster om skogen fanns den vita bergstoppen Dolanar, som särskiljdes på ett högst besynnerligt sätt från resten av bergskedjan. Från toppen hade man en bra överblick över dalen och den var utholkad för att bilda en slags samlingsplats för Isilóths råd (styre). Många av rådets medlemmar, så väl som icke rådsmedlemmar bodde kring och på Dolanar. I utkanten av dalen fanns en vid grässlätt som fungerade som träningsplats för Isilóths krigare och armé.

Isilóth bestod endast av lövträd och i dalen fanns det främst mindre djur att jaga. Som störst kunde man finna enstaka rådjur eller någon stenbock bland bergskedjan, därför skedde den mesta jakten utanför riket. Klimatet i riket var behagligt och svalt utan större temperatursskillnader. Vintertid låg temperaturen kring 5-10 grader och under sommarmånaderna översteg temperaturen så gott som aldrig 25 grader. På grund av rikets odödlighet så hade Isilóth knappt något nederbörd.

Styre
På grund av Isilóths stora population styrdes riket av det så kallade rådet. Rådet bestod av sju individer, sex representanter från olika delar och/eller områden i dalen samt en ledare. De sex var de som förde fram resten av Eldars åsikter till ledaren samt diskuterade och beslutade tillsammans med honom. Beslutet om vilka som valdes in i rådet gjordes vanligen av rådet själva men med stöd av övriga Eldars. Rådet upplöstes vid samma tid som riket förstördes.

Rådsmedlemmar innan upplösningen
 * Echtelior – rådets högste man (ledare)
 * Aldaron Nargothrond – representant för Isilóths trupper
 * ????? – representant för ?????
 * ????? – representant för ?????
 * ????? – representant för ?????
 * ????? – representant för ?????
 * ????? – representant för ?????

Isilóths fall
Text kommer ...

Historia
''– Tidig historia om rasens uppkomst och bla bla bla bla bla fram till modern tid. –''