Azazel

Azazel - Fakarg (Varg/Lejon/Kalkongam)

Har tillstånd för utseendet.

Historia
Azazel föddes utanför Numooris gränser och levde som ung tillsammans med sin släkt och flock på en plats inte helt olik Numooris savann. Han tyckte mycket om sina syskon och jämngamla, och älskade familjen högt. Bland sina närmaste vänner hade han den äldre kusinen Raphael. Redan innan hans mjuka bäbisdun bytts mot riktiga fjädrar lekte han mycket med den påfågelbefjädrade kusinen. En annan av Azazels närmsta vänner, Erifael, var jämngammal med honom själv. De båda ungarna gjorde allt från att jaga de äldres svansar till att flyga ikapp med oväder tillsammans. Han växte upp tillsammans med sina syskon, kusiner och vänner och fick en god och lycklig barndom. Han växte snabbt och redan som liten grodde upptäckarlusten inom honom. När han inte lekte med de andra testade Azazel gärna sina vingar och gick på korta upptäcktsfärder i det höga gräset och snåren.

Azazel växte upp till att bli en stöddig tonåring som tog lätt på livet. När han nådde tonåren hade han börjat tröttna på de korta upptäcktsfärderna. Han ville se världen, uppleva den. Efter att ha tagit farväl av sina nära och kära spände han ut vingarna och gav sig av från sitt hem. Äventyrslystet sökte han sig över landet och följde vinden söderut på en flerårig resa. Luftströmmarna visade honom till slut över glaciärens karga vidder, över bergen och in i Numoori. Platsen var vidsträckt och spännande, med miljöer och vargar han aldrig tidigare skådat. Nyfiket valde han att stanna för att se vad detta land bar för hemligheter. Han spenderade lång tid med att vandra och segla över landet. Han mötte snart landets invånare. En del väckte mer intresse än andra, och efter ett par år av planlöst kringströvande korsades Azazels väg av Nevada. Ledaren över den mytomspunna flocken Devils såg en fördel i fakargens vingbredd inför ett annalkande slag emot Qu, en av landets andra flockar. Intresserad av den udda fakargen gav han Azazel en utmaning. Ett simpelt test, och han kunde få bli medlem i hans älskade familj. Naiv och framfusig antog Azazel testet utan att veta vad han gav sig in på. Han sattes i en perfekt rund bur av silver och tvingades sedan vandra i buren till öknens gräns med Nevada och Zayev om ledsagare. Där lämnades han att dö. Ledaren informerade resten av flocken om burfågeln som tynade bort i ökenhettan, och en del av dem besökte honom. Några av nyfikenhet för att se den bevingade katten med egna ögon, andra för att skratta åt hans öde.



Länge satt Azazel fast, utlämnad åt öknens hårda klimat. Om nätterna så kallt att buren kläddes av frostkristaller, om dagarna för varma för att han skulle lyckas hålla sig vid medvetande. Utan vare sig mat eller vatten var hans utsikter att klara sig obefintligt små. Som av ett mirakel lyckades han hålla ut. Med hjälp av vindens kraft dräpte han två främlingar som av en slump hittat hans fängelse. Dem till tack höll han sin egen livsglöd brinnande, om än vagt. När Nevada återvände hade den Vite väntat sig att finna ett stinkande lik, men fann istället en trött, utmärglad varelse, så olik det kaxiga lejon han burat in. När Azazel äntligen blev fri orkade hans ben knappt bära kroppen och Ledaren förde honom till ett vattenhål där han spenderade resten av dagen i skuggan. Han hade klarat testet och hade visat sig värdig en plats i flocken. Han blev gam av öknen, medlem bland Tenkais ättlingar.

Men den familj Azazel väntat sig visade sig vara tätt sammansvetsad och ovillig att släppa in främlingar. Till en början vågade han knappt se åt deras håll. Han blev osynlig för deras blickar och rörde sig obemärkt bland dem. Utan att någon lade större vikt vid hans existens. Tanken på att inte vara värd något alls gick honom på nerverna. Han beslutade att visa sig mer värd än öknens torra stenar, och utförde alla de befängda uppgifter de gav honom med största noggrannhet. Redan innan han tillfrisknat sändes han ut på björnjakt – en uppgift uppenbart utformad för att driva med flockens nya omega. När han återvände från jakten möttes han av Ledaren och en randig fakarg. Saturn ville bli medlem i Devils, och då Azazel visade sig beslöt Nevada att tigerfalkens inträdesprov skulle bli att slåss mot det redan trötta lejonet. När den Vite beslutade att de inte skulle strida mera gav han Azazel i uppgift att introducera den nyvärvad medlemmen till öknens vidder. Uppgiften var inget som gladde någon av fakargerna, men de lydde Ledaren utan motsägelser.

Med en ny omega i flocken slutade Azazel att få befängda uppdrag. Han tilläts sträcka på vingarna och besöka områden utanför flockens revir utan order om att hämta något. Till en början ogillade han Saturn starkt, men tvingades länge att umgås med den randige för att visa honom områdena. Känslorna för den andre hanen utvecklades dock åt det bättre hållet, och Azazel kom att gilla tigern mer än vad han till en början vågade erkänna. Deras ogillande kommentarer blev med tiden mer skämtsamma och de förvirrade känslorna visade sig snart besvarade av båda parter. De älskade varandra.

Efter att ha varit medlem i flocken ett längre tag hade Azazel börjat få kontakt med flockens medlemmar. Av en slump fick han från Kyoko reda på att Devils rustade för strid och att de nyaste tillskotten i flocken antagligen skulle vara de som offrades först. Han försvann ett slag på vandring över savannen för att tänka i ensamhet och för att fatta beslut. När han återvände besvarades hans aningar om det annalkande slaget, och inte långt senare rörde sig flocken bort från reviret och in över numoorislätten. Striden mellan flockarna blev svår, och många satte livet till. Som av ännu ett mirakel kom Azazel levande ur striden. Hans fjädrar hade blivit svårt skadade av frost, och i ett försök att hjälpa Malvado från en säker död kraschlandade han mot en mark täckt av istappar. Med brutna ben, brustna muskler och i chock hade han ändå fortsatt strida. Men styrd endast av chocken och adrenalinet klarade han sig inte länge. Hade det inte varit för att Ledaren, densamme som tagit hans liv genom att sätta honom i bur, helat de sårade hade han inte kommit undan Chaibos den natten.



Med hjälp av Zayev fördes den sargade fakargen tillbaks till samma vattenhål som han befunnit sig vid efter att ha varit inburad. Azazel tvingades ligga stilla vid vattenhålet en längre tid för att läka sina svåra skador och rugga bort de skadade fjädrarna. Han kom att umgås mycket med helveteshunden under den tiden, och utvecklade en god vänskap med den blå björnen. När Azazel till slut var stark nog att åter stå på benen och använda vingarna började oroliga nyheter vandra bland flockens medlemmar. Nevada hade försvunnit.

Fysik
Azazels utseende är något som har förbryllat flertalet vargar i Numoori. Trots att han kan räknas till deras släkte så är han mer lik ett lejon än något hunddjur. Till utseendet finns där inget som för tankarna till vargen, vilket kan anses såväl vackert som groteskt i "rena" vargars ögon. En lång, kompakt kroppsbyggnad bedrar med ett klumpigt utseende, då kattens grace långt överstiger vargarnas. Han är lättfotad och snabb i vändningarna. Till det har han lejonets styrka och tyngd, vilket gör honom till en tuff motståndare. Azazels nacke, hals, bröst och buk kläs av en lång, tät, mörk man, vilken skiftar i brunorangea nyanser om det breda ansiktet. Fakargens ögon bär en klarblå nyans och är skarpare än en vanlig varg eller katts även om de brukar ge ett mjukt intryck. Han har utmärkt syn, och ser längre än de flesta för att kunna beskåda marken från ovan. Kroppen är kraftigt muskulös, speciellt över bröstpartiet då bland annat ett extra par bröstmuskler krävs för att orka styra de stora vingarna. Den extra muskulaturen gör Azazel något bredare över bröstet än ett vanligt lejon. De breda vingarna är desamma som hos en kalkongam, med mörk topp och ljusare botten för att lättast smälta in i skyn ovan. Tack vare vingarnas långa, breda form kan Azazel färdas långa sträckor genom att glida med vindarna, utan att behöva slå ett slag med vingarna. Bredden hindrar honom dock från att bli lika smidig i luften som de med smalare vingar, vilka han å andra sidan med lätthet skulle kunna vinna över i längre flygningar. Fakargens rygg kläs av mjuka fjädrar och stjärtfjädrarna växer ut strax ovan svansroten - även dessa med mörkare topp och ljus botten.

Efter att tillbringat en längre tid inburad i öknens utkant så pryds Azazels höfter och ben av kala ytor där pälsen för all framtid bränts bort. I ansiktet och över skuldrorna har han även flertalet ärr efter strider. Under kriget ådrog han sig ytterligare ett par ärr på buk, skuldra och i ljumskarna.

Ärr- och Färgkarta
Här nedan finns ärr- och färgkartor till Azazel, mest för att jag själv lättare ska komma ihåg vilka ärr han har när jag målar honom, och för att visa hur hans färger sitter, och hur han ser ut under alla fjädrar och manen (den är tjock!).





Personlighet och Mentalitet
Azazel var en irriterande, sarkastisk yngling som hastigt tvingades ändra uppfattning. När han hamnade i Devils blev villkoren annorlunda och han blev mer tystlåten, höll sig mest i bakgrunden. Han blev mer beräknande och började väga vad det var flockmedlemmarna sade. Han började studera främlingar på avstånd, mätte och vägde dem med blicken, innan han tog kontakt. Vaksamheten har ökat sedan han blev en av ökendjävlarna. Tankarna ilar och han fattar oftast flera beslut åt gången. Att fly är inte längre det enda alternativet i gamens värld, men bättre fly än illa fäkta.

Azazel kan vid första anblicken vara en skrämmande syn, men den stora katten har en oftast vänlig ton och är inte längre den som ger sig in i strider utan anledning. Så som andra behandlar honom ger han tillbaka. Värdigheten i hans sätt har börjat återvända sedan han förlorade den då han satt i buren. Han ser värdigheten som något ytterst viktigt, och tar lätt illa upp om någon försöker kränka den. Han har förändrats mycket sedan han anlände i Numoori. Trots sitt allt som oftast artiga och vänliga yttre så är han lömskare än de flesta tror. Han vet åt vilket håll han bör vända om trubbel nalkas, och tankeverksamhet är inget som saknas. Han lider även av klaustrofobi som följd av att han satt i buren.

Vind
Azazel har vindens kraft, vilken han oftast använder för att bära sig själv i skyn när annan vind saknas. Han har under årens lopp lärt sig en del olika tekniker, men ser sig själv som allt annat än fullärd. En del tekniker han han lärt sig på egen hand, medan han har kopierat andra tekniker från vargar han mött. Med vindens kraft kan Azazel: • Knuffas. • Röra sig tillfälligt extra snabbt (knuffa sig själv) • Spåra - leda vinden emot sig själv för att känna andras dofter/förhindra spridningen av sin egen doft. • Delvis torka sig själv efter ett bad. • Skapa "trådar" av vind som används likt osynliga piskor. • Skapa skarpa projektiler av sammanpressad vind att skjuta mot motståndaren. • Skapa en vass, virvlande sköld (kan liknas vid ett osynligt propellerblad på en flygplansnos) • Stanna luftflödet inom ett begränsat område så att luften inte går att inandas. • Övar på att dra luften ur andras lungor.



Familj
Far och Mor - "Jag älskar er. Snart kommer jag hem, jag lovar." Syskon - "Vi har haft mycket kul tillsammans. Jag älskar er." Kusin - "Vad sägs om att jaga tillsammans igen, cugino?" Bästa vän - "Nästa stormtur delar vi, min vän."
 * Salavno och Feniriir
 * Syskon
 * Raphael
 * Erifael

Devils
F.d Ledare - "Du tog mitt liv, men gav det åter. Nu är vi kvitt." Ledare - "Du har min respekt."
 * Nevada
 * Tramptass

Hög rang:
"Du må vara liten, men du har min respekt. Tack." "Tack, jag har inte mycket mer att säga." "Jag hoppas du finner det som gått dig förlorat." "En tovig, sargad varelse."
 * Kyoko
 * Shiro
 * Malvado
 * Frost

Medel rang:
"En dag kanske jag kan lära känna dig bättre." "Jag känner dig inte särskilt väl." "Jag lärde aldrig känna dig."
 * Vitani
 * Sarabi
 * Shetani

Låg rang, valpar m.fl:
"Du vet, fulfejs. Tack <3" "Vi ses snart igen, dammtuss." "Tror på dig själv." "Jag hörde om vad du gjorde i kriget. Var det mod eller dumdristighet?" "Vad har hänt dig?" "Jag har inte talat så mycket med dig." "Du säger inte mycket, eller hur?" "Det är synd att se ett så ungt liv spillas."
 * Zayev
 * Saturn
 * Elyn
 * Kione
 * Aruheitou
 * Reikon
 * Tonbo
 * Urufu

Vänner:
"Förlåt."
 * Constance

Bekanta:
"'Du förvirrar mig, vinterns vren." "Väl mött, eldiga tik av Kaiwood. Väl mött." "Du lär dig nog med tiden. Passa ditt humör, valp."
 * Hielo
 * Thzuki
 * Terock

Främlingar:
"Ett möte för länge sedan. Döljer du samma irritation nu?" "Jag skäms när jag minns vårt möte. Kanske kan jag gottgöra det." "Hur kunde du glömma allt över en natt?" "Vet att du har vackra ögon." "Oavsett hur den dagen ser ut så är du skyldig mig en tjänst." "Lycka till i detta land." "Vi möts kanske igen en dag." "Kanske möts vi igen." "Vad gjorde du i dimmans skog?" "Du är långt hemifrån, främling." "Lycka till." "Vassa blickar och avbitna ord tar dig inte långt." "Grön bland havets salta stenar." "Vad sökte du?"
 * Angelus
 * Bianca
 * Dislo
 * Zodiac
 * Diablo
 * Roneen
 * Thayala
 * Pheobe
 * Dakarai
 * Boadicea
 * Volbara
 * Valoria
 * Numiroya
 * BloodQueen

Ogillar:
"Du var milt sagt påträngande." "Nästa gång drar jag inga charader." "Försvinn ur min åsyn." "Din nästa landning blir inte lika mjuk, tro mig."
 * Tarl
 * Tiara
 * Mazerati
 * Zarec

Dödade:
"Jag tackar dig för det du gav. Tills vi möts hos Chaibos." "Jag borde tacka dig för det hopp som givits för min framtid." "Du var en envis jävel."
 * Rastáfa
 * Tenana
 * Daylight

Trivia

 * Han är homosexuell.
 * Namnet Azazel återfinns i många olika religioner och betyder ungefär "den Gud stärker". Oftast avbildas han som en get-lik demon.