Holocene

Personlighet
Text

Utseende
Holocene är gråpälsad varghanne, som mäter sig cirka 86cm i manken. Hans kropp är relativ kort i längden, vilket gör att han har en ganska fyrkantig kroppshydda. Pälsen är ganska sträv, och är till mängden väldigt tjock, men det syns extra väl under vinterhalvåret. Den gråa fällen har varierande, vaga mönster i pälsen som skiftar i gråa nyanser - de mest synliga är de ljusgråa tecknen över skuldrorna och länden. Hans ansikte och undersida (strupe, mage, insida av ben) är några nyanser ljusare än resten av kroppen.

Holocene har alltid varit en väldigt robust och kompakt hane. Han är stadig men desto mindre smidig. Hans stora tassar härstammar från bergsvargen i honom, vilket ger honom god balans och en bra förmåga att klättra bland bergsterräng men destovärre är de ganska otympliga i skogen, och försvårar hans kapacitet till att smyga. Något annat ganska utmärkande drag hos honom är hans medellånga svans - något som ärvts av hans pappa. Han var den enda av de 3 i kullen som fick den egenskapen. Holocenes ögon är mörkt skogsgröna.

Trampdynorna och nosen är mörkbruna. När han var 18 förlorade han sitt högra öra i ett slagsmål emot sin broder, Primus, och bara en liten bit återstår av det. Men hans hörsel förblev intakt.

Kraftfält
Så länge Holocene kan minnas har han haft förmågan att använda sig av kraftfält, men främst av en specifik form av kraftfält - defensiva. Holocene upptäckte sin kraft väldigt, väldigt tidigt då han omedvetet tycktes skapa en sköld omkring sig som skyddade honom i vissa sammanhang. Till exempel så kunde ingen av hans syskon komma igenom den gyllene skölden omkring honom, om han inte ville det. När han blev äldre lärade han sig samtidigt att använda skölden för att blockera ute magiska krafter. Dock upptäckte han att han inte kunde kombinera de olika kraftfälten, så istället övade han flitigt på att flexibelt skifta emellan de. Hans kraftfält gör huvudsakligen två grejer:
 * Fysisk sköld: Detta kraftfält kan variera emellan 1 till 5 meters radie, med han som utgångspunkt. Denna sköld är alltid en gyllene färg. Kraftfältet skapar som en hård bubbla omkring honom, som är omöjlig att ta sig igenom så länge man inte lyckas få Holocene att tappa koncentrationen. Däremot så tar sig både magiska attacker och telepatiska krafter igenom detta. Osynliga vargar kan inte ta sig igenom, men en varg som besitter teleport skulle kunna teleportera sig innanför hans kraftfält.
 * Magisk sköld: Detta kraftfält har samma storlek som den fysiska skölden, men har istället en blå färg. Kraftfältet skapar en blå bubbla omkring honom som går att äntra och lämna. Om man använder sina magiska krafter emot Holocene, utanför bubblans radie så kommer de kollidera med skölden och bara splittras åt alla håll. Och om man är inom kraftfältets area så fungerar inte de magiska krafterna. Den magiska skölden fungerar inte emot psykiska eller fysiska attacker eller förmågor.

Historia
Holocene  föddes in i en av Nordans flockar, ledd av hans faders bror, Adelhart. Holocene och hans syskon var den enda kullen som föddes i flocken, då Adelhart inte tillåt någon annan än hans släkte att födas. Anledningen till att Holocenes fader, Ammón, och Holocenes moder, Septima, fick skaffa en kull var för att Adelhart själv inte hade någon partner att föra sin gener vidare med, och han ansåg att ingen i hans flock var värdig nog att bära hans avkommor. Så Ammón och Septima fick bli de som skulle komma att föda en ny generation ur Adelhart och Ammóns släkte, och den som skulle bli arvinge av flocken, och alfaplatsen.

Paret fick tre valpar, som de döpte till Holocene, Verina och Primus. Redan från tidig ålder fick de lära sig att en av dem en dag skulle leda flocken. Adelhart tränade de tre syskonen hårt, med discilpin och strikta regler. Adelhart själv var en väldigt strikt ledare, som var en tydlig ledarroll för de som var vilsna. Alltid pratade han om sig själv som högt skattad, och var en mästare på att manipulera - vilket gjorde att han hade förmågan att framstå som en förebild och ledare för svagare psyken. Adelhart var målmedveten, och drömde om att leda den största flocken i Numoori. Vilket aldrig kom att bli verklighet. Men med de målen i fokus tränade han de unga med en järnhand, och i hemlighet bedömde han dem under hela barndomen. Det hade sagts att när de var 18 år fyllda, skulle efterträdaren av dem utses.

Den starkaste konkurransen blev emellan Primus och Holocene, de två hannarna i kullen. De båda var väldigt mån om att i slutändan skulle det säkerligen stå emellan dem, då Adelhart aldrig riktigt hade haft en rättvis syn på honor och hanar. De båda önskade om platsen, men trots det verkade det som att Primus blivit något besattare än Holocene. Det var ingen tvekan att han inte skulle låta någon stå i hans väg, inte ens hans familj. Många gånger under senare tonåren bröt det ut slagsmål emellan dem, som avbröts av Adelhart. Han intalade dem att våld inte var lösningen, och att det inte skulle utse den rättmätige ledaren.

När dagen äntligen hade kommit, och de var 18 år fyllda, så hade hela flocken samlats. Adelhart höll ett långt tal, med Ammón och Septima vid sin sida. De tre syskonen stod på rad, och inväntade den fallande domen. Verina blev med ens utsedd som en högerhand, till den blivande alfan. De två bröderna stod med hjärtat i halsgropen, innan äntligen arvingen valdes: Primus. Adelhart sade att han såg en brinnande glöd i honom, som han inte sett i Holocene. Att Primus inte skulle låta någon stå i hans väg, och inte lät känslor skrida genom i hans val. Något som däremot inte förväntats, var att Adelhart utvisade Holocene. Holocene stod oförstående, och såg bedjande på sin broder. Han bad om att få stanna, men varken Adelhart eller hans broder hade någon sympati för honom. Han bad sina föräldrar om hjälp, men svaga under Adelharts styre vågade de inte stå upp emot honom. Adelhart beodrade Primus att jaga bort honom, oavsett om det skulle sluta med att någon av dem dog. Utan att tveka kastade sig Primus efter sin broder, och ett slagsmål bröt ut som gjorde att Holocene förlorade sitt högra öra. Trots att Holocene var den som hade övertaget, flydde han - inte för att han var rädd, men för att han inte ville skada sin broder.

Ung och ensam vandrade han i Nordan. Tidigt efter att blivit utkastad fick han ett eget mål - att bli ledare över en egen flock. En flock som han skulle styra med rättvisa, och där man hade en ledare man kunde lita på. Han skulle aldrig värva flockmedlemmar genom att manipulera dem - han skulle behandla dem med respekt, som hans familj. Många år gick, innan hans dröm äntligen gick i uppfyllelse. Som 25-årig ledde han en av de största flockarna i Nordan.

Med tiden hade han blivit en disciplinerad, något hårdare individ. Holocene hade fått svårt att visa känslor och uppfattades ofta som något kall. Men alla hans flockmedlemmar litade på honom till 110%, och ansåg att han var en god, rättvis ledare. Om än han var en tydlig alfa, så såg han på sin flock som sin familj. Han älskade dem djupt. Han ledde flocken länge, faktum var att mer än två decennier passerade och han var fortfarande ledare över flocken. Under senare år så blev han förälskad i en hona vid namn Caprifolia (som senare bytte namn till Alura, och många år senare döpte sin dotter till Caprifolia ). Om än han älskade henne i tystnad så blev hon dräktig med hans valpar. Men under våren hade de bestämt sig för att vandra emot Numoorislätten för att spendera sommaren. När de vandrat över halva Lövskogen, bröt en skogsbrand ut. Det slutade i tragedi, där han förlorade 3/4 flockmedlemmar, och sina valpar under kaoset kommit till världen. Holocene hittade några av de som klarade sig, men kände sig misslyckad. Holocene kunde inte förmå sig att leda de som var kvar, och de gick separata vägar.

Släkt

 * Ammón (NPC) - Jag känner mig förråd. Var det allt jag var för dig? Adelharts soldat?
 * Septima (NPC) - Du var lika svag som min fader, och bevisade för Adelhart att hans syn på honor var korrekt.
 * Primus (NPC) - Du blev ledd till ett bistert öde, där du aldrig skulle bli fri. Vem vore du utan Adelhart?
 * Verien (NPC) - Jag hoppas du någongång kom att inse att det fanns bättre möjligheter för dig utom Adelharts räckhåll.
 * Adelhart (NPC) - Jag skäms över jag aldrig kunde se dig för den du var, förrän du jagade iväg mig. Du vore inget utan dina undersåtar.

Övriga

 * ✝ Flocken (NPC) - Jag är ledsen att jag misslyckades er. Det finns inget som kommer få mig att förlåta mig för det jag gjort.
 * Alura fd. Caprifolia (NPC) - Lever du fortfarande? Jag fruktar att jag förlorade dig i elden, med de andra.

Trivia

 * text