Virel

Personlighet
Virel var en vänlig varg som alltid ville hjälpa andra. Han avskydde döden, och skulle gjort allt i sin makt för att rädda en annan varg, oavsett om den var god eller ond.

Utseende
En liten och typisk sandvarg, med nätt, sandfärgad kropp. Han hade en brun tå på vardera framtass, och gula ögon.

Krafter
Eld En väldigt svag eldkraft.

Sand Förmågan att styra sand. Tillsammans med eldkraften kunde han skapa glas, men då han inte ägde glaskraften så kunde han inte styra själva glaset.

Historia
Virel förlorade sina föräldrar redan som valp, och begav sig då från öknen till den närliggande savannen. Där hittades han av en äldre varghane som tog hand om honom. Den äldre hanen uppfostrade och behandlade Virel som en tik. Han såg dock inte Virel som ett barn, utan som en frukt som skulle mogna. Virel, som inte visste bättre, trodde att det var något alla föräldrar gjorde med sina valpar, och det var först i tonåren som han började inse att det hela inte var rätt, att känslan av fel han hade stämde, och han började försöka komma på ett sätt att bli fri.

En dag när den äldre hanen kom till Virel för sin lilla morgonrutin så störtade Virel upp i attack. Den äldre hanens nos blev svedd av Virels eld, men han gav sig inte. I vrede tog han tag i Virels nackskinn och tryckte ner honom i gräset. Virel kunde inte göra annat än gråta när hanen tvingade sig på honom. Hans eld var inte stark nog att göra någon faktisk skada. Den hemska akten blev dock inte långvarig. I ren desperation vaknade något inom Virel, och plötsligt föll den vidriga, äldre hanen av honom. När Virel i panik lösgjorde sig själv och såg på hanen så såg han hur det rann sand ur alla öppningar i hanens huvud.

Virel flydde tillbaks till Öknen i jakt på den flock som den äldre hanen ofta talat om. Istället för Devils så mötte han Midnight, vilken han slog följe med en kort stund. Av Midnight fick han veta att han var en hane, precis som Midnight själv, men Virel hade svårt att tro på det. Den äldre hanen hade kallat honom för hona, så hur kunde han då vara en hane? Virel vandrade vidare med mycket nytt att tänka på, och en orolig känsla i sitt inre.

Han mötte Theia på Numoorislätten, den första honan han mött sedan han var valp, och han tydde sig genast till henne. Hon luktade som mamma, och Virel hade svårt att förstå att det var doften av hona han kände, inte specifikt en mamma-doft. Theia var tålmodig och hjälpsam, och tog med den unga Virel till Silverpile och flocken Pravada Vox.

Som lite äldre lämnade Virel Pravada Vox och Theia igen. Modern - för det vad var hon blivit för honom - önskade honom all lycka. Virel begav sig österut igen, och mötte Kasai i Eldskogen. Kasai tog med Virel till flocken Isil Anar, som snart skulle komma att bli Virels nya hem. Han fann en plats i flocken där han trivdes, och fick nya vänner.

Virel deltog vid invigningen av Skuggfall Teater, där han anmälde sig som stridande i arenan. Han blev svårt skadad under striden, men överlevde mirakulöst. Hans flockvänner var väldigt oroliga, och det värmde att veta att andra brydde sig om honom på riktigt.

Några månader senare, hemma hos flocken igen, så erkände Kasai och Virel slutligen sina växande, starka känslor för varandra. Lyckan var stark, men kortvarig. Nästan i samma stund som de båda yttrat sin kärlek så raserade byggnaden de befunnit sig i. Båda avled i raset.

Relationer

 * Theia - Mamma (adoptiv) - Älskar dig.
 * Kasai - Kärlek
 * Midnight - Vän - Jag vet inte varför, men jag gillar dig.
 * Merton - Vän från Pravada Vox.

Trivia

 * Virel var genderfluid. D.v.s, han alternerade mellan att se sig själv som en hona eller en hane, och såg sig ibland som inget av det.