Yargol

Historia
Yargol växte upp i en familj med strikta regler och starka värderingar. De höll till i den låga bergskedjan söder om Solstäppen, och familjen bestod till större delen av faderns släkt. Fadern, Grung, var en kraftig påfågel-liknande fakarg. Yargols moder, Tindra, var en mörk drakvargshona med långsmala horn och ormlika attribut i form av fjäll och kluven tunga.

I familjen så stod hanarna, oavsett rang, alltid högre än honorna. Honorna fann sig gärna i rollen som lugna och rofyllda, där de aldrig behövde oroa sig för omvärlden. De skötte valparna, och tog hand om sina partners och söner. Hanarna, i sin tur, skyddade honorna och skötte den mesta av jakten.

Yargol föddes i en kull med tre bröder som alla tävlade om föräldrarnas uppmärksamhet, och en syster som snabbt följde i moderns spår. Valparna präglades starkt av föräldrarnas och gruppens syn på världen. Yargol slogs mycket med sina syskon för att visa sig större och starkare än dem och vinna föräldrarnas blickar. En av hans bröder överlevde inte uppväxten.

Yargols föräldrar fick senare en ny kull bestående av endast två valpar; en hane som fick namnet Kogan, och en hona som döptes till Mazoga. Honan i kullen visade sig snabbt vara en problemvalp som hellre slogs med sina bröder än umgicks med de andra honorna. Mazoga ville inte följa familjens regler, och som tonåring rymde hon hemifrån. När det blev tydligt att hon inte skulle komma hem igen så skickades Kogan ut för att hämta tillbaks henne. Efter ytterligare tid hade inget av syskonen kommit tillbaka, och Yargol skickades istället ut för att leta upp sina småsyskon.

Yargol fann Kogan först. Den yngre brodern hade tagit sitt uppdrag som en chans att lämna familjen, och hade medvetet valt att inte återvända när han plötsligt funnit sig helt fri att göra vad än han önskade. Yargol blev besviken på Kogan och försökte övertala honom att komma hem, utan framgång. Han lämnade den yngre brodern efter en kort strid och hårda ord, medveten om att det inte skulle tjäna något till att försöka släpa den andre med sig tillbaka.

Han fann Mazoga några månader senare, och försökte liksom med Kogan att övertala henne att komma hem, till ingen nytta. Ett gräl bröt ut som snabbt eskalerade till en strid. Yargol förlorade en del av sin läpp i striden, medan Mazoga förlorade synen på ena ögat. Systern lyckades smita från Yargol när han var distraherad av sin kraftigt blödande läpp. Trots bråket så såg Yargol sin syster i ett nytt ljus efter striden.

När han återvände hem var det med besvikelse och ilska som hans fader mötte honom. Grung bestraffade Yargol med bett och slag, men när han slet av sonens öra så gick det för långt. Yargol blev rasande över att behöva ta stryk för det syskonen gjort, och förbannade sin fader över att ha sänt honom ensam för att hämta dem båda. Med styrkan på sin sida besegrade han Grung, men så snart han ställt sig över fadern anföll en av hans egna kullbröder honom med skarpa klor. Brodern blev snabbt tillbakadriven av de andra familjemedlemmarna då striden inte hade med honom att göra. Yargol lämnade familjen efter det, med insikten att hans småsyskon kanske haft rätt.

Han vandrade på egen hand ett tag, sökande efter syskonen och efter ett eget mål. Ilskan hindrade honom från att återvända tillbaks till familjen, och han fann sig vandrande över stora delar av Numoori. Han kom att uppskatta friheten han funnit, men saknade att ha familj och vänner runtom sig. Av en slump råkade han möta Mivria i Ötamon, och han spenderade ett tag tillsammans med henne, lyssnande till hennes historier om Qu. Efter mötet med Mivria beslöt sig Yargol för att söka upp flocken.

Yargol blev medlem i Qu innan det stora Norrskenet täckte Numoori. Han fann sig snabbt tillrätta inom flocken, och kände äntligen hur tomrummet efter familjen fylldes med nya vargar att bry sig om. Vänner och en ny familj. Han följde med flocken när de gav sig av på sin långa vandring, och kom att bli en stabil närvaro bland de andra stadiga medlemmarna. Redan tidigt tog Yargol sig an rollen som stridslärare, och tränade många yngre medlemmar i flocken. När Damon, flockens ledare, försvann efter Qu's strid med en stor hord zombies så kom Yargol att finna sig i rollen som beta eller general, efter att Achilles och Sleazoid valt som nya ledare.

Fysik


Yargol är en stor och kraftig hane, vars ansikte och kropp pryds av många striders ärr. Hans fäll är övervägande svart, med blågröna inslag över hals och bringa och med vita tecken i ansiktet. Inslag av grått och brunt finns spritt i pälsen, och på sina ställen skymtar enstaka vita pälsstrån över gamla ärr. Pälsen är tät och delvis ganska raggig. Från hjässan växer fjädrar av samma slag som hos påfåglar, och de långa plymerna vilar över nacken ner över ryggen. Svansen är tjock med tåliga, breda fjäll på undersidan. Hans framtassar är breda och flexibla, med kattlika klor vilka kan fällas in. Baktassarna är desamma som en vargs tassar, med sträva trampdynor och hårda, plattare klor som ger gott grepp om marken. Hans skelett är relativt flexibelt och musklerna smidiga, men han är på grund av sin storlek och tyngd något långsammare än många mindre vargar. Han förlitar sig mer på styrka än snabbhet i det han gör.

Av hans ärr så är det de i ansiktet som är rikligast. Det mest iögonfallande ärr han har är ett i vänstra överläppen där en del av läppen saknas, vilket bildar ett hål som blottar tänderna även när ansiktet är avslappnat. Han saknar även halva vänstra örat, och har tydliga ärr efter bett och skarpa klor i ansiktet och över benen.

Personlighet och Mentalitet
Yargol är en stolt hane med starka åsikter och stor självsäkerhet. Han slåss gärna för sin sak, och säger inte nej till brottningsmatcher. Bromancen är stark. Han är lättretad och har snabbt till ilska, men lugnar sig lika snabbt igen om han har möjlighet att avreagera sig fysiskt. Han ser gärna ner på de som han inte anser har bevisat sig, och tycker inte om valpar. Trots det skulle han inte få för sig att vara uttalat elak mot valpar då de fortfarande är för unga för att förstå bättre.

Styrka
Det är sällan som Yargol tänker på styrkan som en kraft, då han oftast använder den omedvetet. Han använder den vid strid och blir då ännu starkare än vad hans redan kraftiga fysik gör honom. Det gör dock också att han ofta blir väldigt trött efter strider då han använder mycket kraftenergi.

Helande
Yargol läker mycket snabbare än normalt genom att påskynda sin egen läkning med hjälp av kraften. Han kan även via kroppskontakt påskynda läkningen hos andra.

Qu

 * Damon (f.d. Ledare) - Vart tog du vägen?
 * Sleazoid (Ledare) - Jag litar på dig
 * Achilles (Ledare) - Du har en roll att fylla, så ta tag i den. Du har valts av en anledning.
 * Filia Ignis Jag är ledsen.
 * † Mugen
 * Teck Vi ska hitta henne.
 * Thrar Ord är inte tillräckligt.
 * Himalaya
 * Zephyr
 * Huyana
 * Wulfric Du har vuxit.
 * Cerulean
 * Theia
 * Hamla (npc)
 * Nephania
 * Oscuro
 * Sirocco
 * Ökker
 * Tenn
 * Thein
 * Thrim
 * Turbo Borta.
 * Bellatrix
 * Melvin
 * Navus
 * Rakel
 * Rufus
 * Wes

Familj

 * Grung och Tindra - Far och Mor
 * Kullsyskon
 * Kogan (Yngre Bror) - Din lathet och din brist på lojalitet kommer bita dig i svansen en dag.
 * † Mazoga (Yngre Syster) - Lever du rövare än?

Vänner

 * Mivria - Tack. Du hjälpte mig finna en väg här i livet.
 * Malphas - Jag förstår din ilska väl, tro mig. Jag är besviken.
 * Exodus - Du kan bröla hur mycket du vill. Att hasta in i striden tar dig bara så långt.

Bekanta

 * Ninäd

Främlingar

 * Blue (Namnlös)
 * Ehfra (Namnlös) - "Vad var det där för korkade fasoner?"
 * Lucius - Vad i gudarnas namn var du?

Ogillar

 * Malvado - Jag hyser inget personligt agg mot dig, men flockens ilska är min ilska.
 * Så många

Trivia

 * Yargol och hans syskon har alla Orc-namn.
 * Han har för vana att slicka i hålet i sin läpp, kanske lite för ofta.
 * Han tycker inte illa om tikar, tvärt om, men anser att de ofta är för klena för hans smak och tycker att de har svårt att sköta flera saker åt gången.
 * Han tycker inte om valpar.