Blue

Historia
Blue var en av fem valpar som föddes i utkanten av Ötamon för drygt 30 år sedan. Hennes föräldrar var två relativt unga vargar som trotsat deras familjer för att få vara med varandra. Deras kärlek hade varit förbjuden, och det var med alla oddsen emot sig som Nami och Rengar bestämt sig för att fly tillsammans. De älskade varandra till den punkten att de hellre skulle dö än att vara utan varandra.

Under sina första levnadsår växte hon upp bland kärlek, av sina syskon likaväl som föräldrar. De var isolerade från omvärlden, men tycktes klara sig väldigt bra. De var en väldigt lycklig liten familj. Men åren fortsatte att passera och flera av syskonen började längta efter det som fanns bortom deras lilla bubbla. Blue blev väldigt knäckt när hennes syster Vi beslöt sig för att lämna dem. Kort därpå beslöt sig även de tre bröderna för att lämna Ötamon tillsammans. Blue kände sig inte redo. Världen bortom denna var främmande, vilket skrämde henne; varför var det så bråttom med att lämna?

En regning höstmorgon så återvände Zed och Brand till Ötamon. Dock var det inte med goda nyheter; de fyra syskonen hade bestämt sig för att tillsammans hälsa på sina föräldrar och Blue, men på vägen till Ötamon hade de attackerats av en flock med vargar. De två bröderna hade lyckats fly, men Vi och Twitch hade inte haft samma tur... Rengar insåg att det var hans familj som kommit för att leta upp honom och Nami, och med ens var de tvungen att ge sig av.

I veckor vandrade de planlöst omkring i Numoori. De hade aldrig tid att stanna längre än en natt, och Blue fick aldrig sin tid att sörja. Men hon försökte glädjas över hur de ännu var tillsammans. Vissa dagar räckte det så det blev över, men andra så orkade hon knappt ta ett steg till. De vandrade vidare i Numooris västra del året ut. De hade inte sett ett spår av flocken som sagts skulle jaga dem, och bestämde sig för att äntligen återvända hem till Ötamon.

Till deras stora skräck hade flocken slagit sig ner där i väntan på att de skulle återvända. De var chanslösa, och en efter en föll hennes familjemedlemmar stupa framför ögonen på henne. Det var tack vare hennes ljuskrafter hon kom undan - trots att hon var väldigt otränad så stärkte hennes ilska och sorg den så pass mycket att hon lyckades slå sig fri. Blue flydde Ötamon med tanken om att aldrig komma tillbaka. Dess skönhet skulle numera vittna om det blodbad som en gång ägt rum.

Blue levde ensam i flera år. Vandrade fram och tillbaka emellan Stormstäppen och Kawazatriskogen. Det tomrum hennes familj lämnat i henne kunde ingen varg hon mött få henne att glömma. Tills hon mötte Jayce; en högrest, silverpälsad varghane. Trots att Blue avvisade honom, så tycktes han aldrig lämna hennes sida. Jayce var likaväl en vandrade, och slog henne följe emot hennes vilja. Men under hela resan så var det på Blues villkor - de dagar hon inte ville ha honom nära så pratade han inte alls med henne och följde henne på avstånd, medans de dagarna hon kände sig glad och öppen, var han hennes bästa vän. Efter att ha rest ihop i över sex månader, kunde Blue inte neka att han växt på henne.

När de väl nått tillbaka där de började resan, på Stormstäppen, ville hon inte längre vara utan honom. Jayce var allt hon behövde - när hon behövde någon att sörja hos var han där, när hon behövde råd så gav han henne det, när hon hade frågor så svarade han, när hon behövde kärlek och närhet gav han det. Blue erkände sin kärlek gentemot honom och den var besvarad.

Jayce och Blue levde på Stormstäppen tillsammans i 3 år, innan Blue var redo att gå vidare. Hon ville skaffa familj, och flytta tillbaka till Ötamon. Trots de hemska minnerna som hemsökte henne, så ville hon skriva över dem med nya av Jayce och deras familj. I årets slut födde hon tre friska valpar - Jinx, Maokai och Kayle.

Med mycket kärlek och omsorg uppfostrade Blue och Jayce dem. Men i slutet av deras andra levnadsår kom att bli ännu ett blodspill; det verkade som att hennes fars släkte inte var nöjd med att ha tagit hennes familj ifrån henne, de var också ute efter henne. Tydligen hade hon gjort deras ledare blind med sina krafter sist de stridits. Jayce gjorde allt i sin makt för att skydda hans familj, men det räckte inte långt. Blue försökte beskydda sina valpar med sitt liv, men misslyckades likaväl. I blindo sprang Blue allt vad hon kunde tills benen inte längre bar. Men när hon väl stannat kom hon att undra, varför sprang hon? Livet var ändå inte längre värt att leva.

Blue inväntade sitt öde, men det verkade aldrig komma. Flocken hittade henne aldrig, trots att hon inte rörde sig ur fläcken på 4 månader, mer än att hitta föda. Det tomrum hon känt utan sina syskon och föräldrar hade nu dubblats. Allt hon kunde göra var att sörja, och hon förmådde sig inte att börja vandra igen. I 3 år levde hon på Stormstäppen.

När hon slutligen bestämde sig för att försöka gå vidare, upptäckte hon fort att hon inte var sig själv längre. Blue hade drabbats av "hjärndemoner" (som hon kallar dem), och hade börjat lida av paranoia. Hon kunde inte lita på någon och vågade knappt prata med de vargar hon mötte. Trots att hennes tillstånd har blivit bättre, så är hon inte på lång väg frisk.

Händelseförlopp

 * Oktober, 2013 ;; Blue besöker Ötamon igen, där hon möter Erathor af Séragon, Loke & Zhetan.
 * November, 2013 - Mars, 2014 ;; Blue passerar Silverpile och Ken-Yak, där hon träffar Yargol, Momento & Tear.
 * April, 2014 ;; Blue är i ett väldigt dålig tillstånd då hon äntrar Kaiwood, men får hjälp av den tidigare bekantskapen Erathor af Séragon.
 * Maj, 2014 - Juli, 2014 ;; Blue beger sig ner till Numoorislätten, med målet att besöka sydöstra Numoori. På Numoorislätten träffar hon Andúnë, Xerxes (som får henne att tvivla på sitt mål) & Cerulean (som hon knyter starkt band till, och de bestämmer sig för att resa emot Höstskogen tillsammans.) Under dessa månader blir hon friskare.
 * Juli, 2014 ;; Blue passerar Raukakekedjan tillsammans med Cerulean, och sedan vidare genom Byoomi och slutligen till Höstskogen. Där skiljer de sig åt efter en dramatisk händelse, då Cerulean bekänner sin kärlek inför Blue, som hon av flera anledningar inte kan besvara. Blue fortsätter emot Stormstäppen, som var hennes ursprungliga mål. På vägen till Stormstäppen möter hon Kiera & Tien. När hon väl når Stormstäppen möts hon av ett livsförändrande öde - hon återförenas med sin sedan länge "döda" partner, Jayce.

Fysik


Blue är en relativt högrest hona, med framförallt långa, smäckra ben. I mankhöjd mäter hon 113cm. Hon har alltid varit en väldigt lättviktig hona, och ser mer eller mindre ut som hon balanserar på linjen av att vara undernärd. Hennes kropp är byggd för att vara smidig och snabb så den är naturligt senig och graciös - men uppfattas ofta som skör och bräcklig. Det är uppenbart att Blue inte är byggd för att använda sin fysiska kraft.

Blue har ett väldigt näpet, och sött anlete. Mjuka, men rena linjer. Trots att hon är drygt 30 år gammal, så har hon ett väldigt ungdomligt uttryck i ansiktet. Hennes ögon har en stark azurblå färg, som piggar upp hennes ansiktsuttryck ordentligt. Ögonen ser nästintill alltid alerta och nyfiken, om inte något annat känslouttryck anspelas i hennes ansikte.

Blue lider av albinism, vilket gör att hon avsknar pigment. Pälsen har därför färgats vit (trots hennes mycket brokigt färgade föräldrar), med mjuka inslag av rosa. Hennes fäll avsaknar några som helst teckningar. I överläg är hennes päls lång och finhårig, vilket gör den väldigt len - om än lite tunn. Under vintrarna tjockas pälsen givetvis på en aning, men inte allt för mycket vilket gör att hon inte har sådant bra försvar emot kyla, samtidigt som direkt solljus får hennes hud att klåda och svida. Därav trivs Blue mest i svala områden. Där pälsen naturligt är tunnare (kring nosen, ögonen, tassar och öronspetsar) är hon märkvärdigt mer rosa, då huden skiner igenom där lite mer. Hennes nos är skär, och hennes trampdynor följer i samma färg.

Personlighet och Mentalitet
Av Blue's nära och kära skulle hon beskrivas som god, kärleksfull och fylld av glädje. Men sedan hon förlorat sin familj och blivit djupt deprimerad skiner sällan den sidan igenom. Blue var alltid en försynt hona, som inte tog mer än vad hon erbjöds - och helst lite mindre, och hade aldrig ett vidare starkt självförtroende, men den sidan har förvärrats till det värsta sedan hon utvecklat sina psykiska sjukdomar. Nu är hon en otroligt stressad individ, som aldrig tycks kunna slappna av. De mest vardagliga sysslorna blir oerhört jobbiga för henne, och under sina värsta dagar är det inte ovanligt att hon får emellan 5-10 nervsammanbrott. Hennes depression har gjort att hon har väldigt svårt att hantera känslor, och på samma gång är väldigt känslosamma. Små händelser får hennes känslor ofta att gå till överdrift, och på det sättet stressar henne så pass mycket att hon kan få ett typiskt nervsammanbrott.

Mer kommer...

Ljus
Blabllalaa ~
 * txt
 * text
 * texte

Släkt

 * ✝ Rengar (NPC) / far / "Jag saknar dig. Jag önskar du fortfarande var med mig... "
 * ✝ Nami (NPC) / mor / "Jag tänker på dig varje dag, mor. Jag älskar dig."
 * ✝ Twitch (NPC) / broder / "Det går inte en dag utan att jag önskar jag kunde få se dig igen..."
 * ✝ Vi (NPC) / syster / "Syster! Varför var du tvungen att lämna? Jag saknar dig så."
 * ✝ Zed (NPC) / bror / "Jag saknar din röst. Vill inget mer än ha dina råd nu, älskade broder..."
 * ✝ Brand (NPC) / bror / "Skulle göra vad som helst för att träffa dig igen. Vila i frid."
 * ✝ Kayle (NPC) / dotter / "Älskade, älskade dotter. Jag kan inte ord beskriva hur mycket jag saknar dig."
 * ✝ Jinx (NPC) / dotter / "Jag älskar dig så otroligt mycket! Jag hoppas du är förenad med dina syskon. "
 * ✝ Maokai (NPC) / son / "Hur ska jag kunna överleva utan dig?Jag älskar dig så."

Övriga

 * Jayce (NPC) - Efter din död var allt jag någonsin önskade att få se dig igen, att få träffa dig igen. Nu är du här, och jag kan inte låta bli att undra ifall vad vi hade är korrumperat av åren som gått förlorade.
 * Zhetan - Det var hastigt möte, men vi delade sorgen av förlorade, och med det ett band som inte riktigt kan förklaras.
 * Erathor af Séragon - Du är för mig ett mysterium. Någon som alltid varit där när jag behövt det, och jag kan inte veta om jag ska tro att det var ödet eller slumpen. Jag vet knappt något om dig, men ändå så ligger du varmt om hjärtat. Snälla, lämna mig inte.
 * Momento  - Du påminde mig om kylan jag kände i mitt bröst. Vem var du, egentligen?
 * Tear - Du hjälpte mig på flera sätt, och jag är evigt tacksam att vi fördes samman. Jag hoppas du lever väl och tar hand om dig.
 * Loke - Jag har aldrig mött någon så stor som dig, men till min förvåning och glädje så var ditt hjärta lika stort som din kropp. Jag hoppas våra vägar korsas igen någon dag.
 * Yargol - Något med dig skrämde mig lite... Men jag hoppas du finner dem du söker.
 * Andúnë - Du visade dig vara en snäll själ, med massor att erbjuda och berätta. Nästa gång jag besöker Silverpile kommer jag tänka på dig. Jag hoppas vi ses igen.
 * Cerulean - Jag är ledsen att jag inte kan erbjuda dig det du vill ha. Jag vet inte om jag gjorde ett misstag med att låta dig följa mig. Jag är rädd att när du tittar på mig ser du något annat än vad jag är. Trots vårat olyckliga avslut hoppas jag att du mår bra, och att vi möts igen en annan tid.
 * Xerxes - Du var rättfram, oblyg och kanske rätt av okänslig. Du ställde de frågor jag ställt mig själv många år högt, och något i mig tycktes vakna - men jag kan inte räkna ut vad.
 * Kiera & Tien - Kommer efter avslutat roll
 * Amy - Det var ett möte i all hast, jag hoppas du åtminstone hittade till vattenhålet, främling.

Trivia

 * Blues röst liknar den svenska versionen av Nala från Lejonkungen (länk)
 * Blue älskar att bada! Det är en av hennes favoritsysslor.
 * Eftersom hennes albinism gör henne känslig emot ljus kan hon inte hantera sin kraft speciellt bra.
 * Blue förlorade sina krafter samtidigt som hon förlorade sina valpar och partner, för 3 år sedan. Hon har ännu inte fått tillbaka den.
 * Blue lider av flera olika sjukdommar, och alla är relaterade till hennes förlust av familj; borderline, posttraumatiskt stressyndrom, panikångest och paranoia.
 * Det är vanligt att när Blue vandrat ensam i längre perioder, börjar hon hallucinera.