Wapu

En wapu, flera wapu, den wapun.

Fysik
Wapu är en liten ras som härstammar från kargar som för länge sedan bosatte sig i Storkärr. De har karaktäristiskt korta, krökta kroppar med en djup, rundad bröstkorg som rymmer ett stort hjärta och stora lungor. De är små, med långa, jämnsmala öron som ofta viker sig lätt framåt på grund av sin längd. Öronen liknas ofta vid en insekts antenner, och en wapu rör instinktivt öronen med insektslika rörelser. Deras svansar är tjocka även under pälsen och hålls vanligen spänd bakom kroppen på ett vis som efterliknar en insekts bakkropp. Svansen rör sig väldigt lite jämfört med andra rasers, och viftar och rycker sällan. Deras rundade, breda ansikten har kort nos och små ögon, och käkarna är svaga jämfört med landets andra raser. Huggtänderna i en wapus överkäke är utvecklade gifttänder, och alla wapus producerar ett svagt naturligt gift i särskilda giftkörtlar vilka, när de spänns, utsöndrar giftet via tänderna. Deras tassar är små med tår som kan spreta brett, vilket tillåter dem att gå på sankmark utan att sjunka ned.

En wapus päls är vanligtvis kort, slät och vattenavvisande för att inte bli fuktig inpå skinnet i storkärrs vatten, om den sköts på rätt sätt. Det finns dock wapuätter med längre päls som du kan läsa om lite längre ner. Wapus fällar är inte anpassade efter kalla klimat, och en wapu fryser lätt vilket gör att de inte trivs i landets nordligare delar. Alla wapu, ur alla ätter, har mörka fläckar i ansiktet som efterliknar insekters ögon, och mörkare ränder i ansiktet och vid benens alla leder för att efterlikna insekters exoskelett. Färgerna påminner alltid om någon typ av stekel. Kroppsformen och pälsen varierar något mellan ätterna av wapu, där alla inom samma ätt liknar samma typ av insekt. Utseendena inom samma ätt varierar väldigt lite, och mer i nyans än mönster.

Det finns många ätter av wapu, där varje ätt liknar en specifik typ av stekel, så som exempelvis skogsgetingar, bisteklar, honungsbin och svartmyror. Alla wapu-ätter delas in i fyra olika grupper, där varje grupp delar samma grundanatomi även om deras fällar varierar från ätt till ätt. De olika grupperna är Getingar, Humlor, Myror och Parasitsteklar.



Getingliknande wapu
De getinliknande wapuna, också kallade bi-liknande, inkluderar alla wapuätter som påminner om getingar och bin av olika slag. Gruppen är den vanligaste av de olika grupperna. De kännetecknas främst genom sin stora, något fyrkantiga bröstkorg, vilken upptar en stor del av wapuns totala storlek. De har en starkt krökt rygg med ett lägre höftparti, och pälsen är kort och slät. Svansen är tjock och avlång med en något avsmalnad ände för att efterlikna getingar och bins bakkroppar.



Humleliknande wapu
De humleliknande wapuna inkluderar alla wapuätter som påminner om humlor av olika slag. Gruppen påminner i grunden väldigt mycket om de getingliknande, men till skillnad från getingarna så är alla humleliknande wapu långhåriga. Pälsen är tjock och står till stor del utåt från kroppen, vilket ger wapun ett runt och väldigt mjukt utseende. Deras svans är något rundare än de getingliknande wapunas svansar, främst beroende på den tjocka pälsen. Trots pälsens tjocklek så är humlorna inte anpassade för kalla klimat, och fryser lätt, även om de tål kyla något bättre än sina korthåriga släktingar.



Myrliknande wapu
De myrliknande wapuna inkluderar alla wapuätter som påminner om myror av olika slag. Gruppen skiljer sig från de andra grupperna då den har en väldigt kort och rund svans. Dess bröstkorg är kortare, och ryggen mindre krökt. De myrliknande wapuna har något grövre ben än de andra gruppernas ätter, och hoppar inte riktigt lika högt. De är däremot generellt starkare fysiskt än de andra gruppernas ätter, trots att wapu aldrig kan bli lika fysiskt starka som Numooris andra raser.



Parasitstekel-liknande wapu
De parasitstekel-liknande wapuna inkluderar alla wapuätter som påminner om parasitsteklar av olika slag. Gruppen skiljer sig från de andra grupperna då den har den längsta svansen i förhållande till sin egen kropp av alla wapu. Svansen är väldigt flexibel och hålls lika ofta rak, horisontellt mot marken som den hålls krökt för att efterlikna en parasitstekels bakkropp. Svansen ser ännu längre ut än vad den är på grund av de långa, styva hårstråna som växer rakt ut från svanstippen. De parasitstekelliknande wapuna har också något kortare öron än de andra grupperna, även om de ser längre ut då även dessa pryds av långa, styva hårstrån. De har också en mindre bröstkorg än de andra gruppernas ätter, vilket gör de lite mindre uthållig än de andra då den har mindre hjärta och mindre lungor.



Valpar
Wapuvalpar föds oftast i ganska stora kullar på 6-9 syskon, men det är sällan fler än hälften som når vuxen ålder då många faller byten till rovdjur och storkärrs förrädiska marker. Wapu gräver inte lyor, då storkärrs fuktiga mark sällan tillåter detta, utan valparna föds i ett undanskymt bo av vältrampat gräs, gärna i ett snår eller under ett ihåligt träd. De är i liknet med vanliga vargvalpar tjocka och kortbenta som små, med mörk valppäls som snabbt byts ut mot de vuxnare färgerna. Valparna föds med hoprullade öron. Öronen ligger då tätt rullade längs med sidorna på wapuns huvud. Dessa rätar ut sig med åldern, och en wapus öron brukar ha rätat ut sig helt inom dess första levnadsår, då den räknas som tonåring. Alla valpar föds, precis som vargar, med blå ögon, och den vuxna ögonfärgen framträder först efter några månader.

Mentalitet
Nyfikna och envisa, men med lätt att lära. Wapun är modig av naturen, men sällan dumdristig. De eftersträvar att likna sina insekter så mycket som möjligt, då det är det största försvar de har mot de stora insekterna i storkärr. Ju bättre de liknar en giftig och farlig insekt, desto större är chansen att de faktiska insekterna låter dem vara. När wapun blir skrämd reagerar den vanligtvis genom att ställa sig med sidan mot hotet och kröka kropp och svans för att efterlikna sin insekt. Ansiktet slätas också ut, istället för att rynkas, då en rynkad nos eller ett rynkat ansikte förstör illusionen av att vara en insekt. Om illusionen av att vara en insekt redan har förstörts så är rynkade nosar vid irritation eller ilska inget ovanligt.

Magier
Wapun, som en underart till karg, har väldigt varierande krafter. Vanligen förekommande är illusions och hallucinationskrafter, men flera elementala och telepatiska förmågor förekommer.

Utöver de faktiska krafterna så föds alla wapu med ett biologiskt gift som till stor del påminner om steklars gift, så som myrors gift eller getinggift. En wapu har endast ett gift, och aldrig fler om den inte äger den faktiska kraften gift. Giftet produceras i särskilda giftkörtlar i wapuns mun, och utsöndras via huggtänderna i överkäken. Giftet är svagt, och fungerar vanligtvis paralyserande på varelser mindre än wapun själv, men orsakar ingen större skada på större varelser. Giftet används vanligen till försvar, då det utsöndrar en stark smärta som håller i sig. Även om bettet är litet, så smärtar det mycket, vilket lurar större varelser att wapun är kapabel att orsaka betydligt mycket mer skada än vad den egentligen gör. Giftet förs in i blodet på den bitne, där det bryter ner celler vilket skickar signaler om smärta till hjärnan, men det skadar inte märkbart. Det stoppar även blodflödet i det bitna området, vilket gör att smärtan håller i sig och att området svullnar i stil med ett getingstick. Giftet är inte dödligt, utan gör endast ont, om inte den bitna skulle vara allergisk.

Övriga färdigheter
De är små och lätta, och rör sig i en flytande trav som får det att se ut som om de glider genom luften, för att efterlikna flygande insekter. Har i övrigt ganska insektslika rörelser - viftar på öronen som antenner, rör sig med snabba rörelser kortare sträckor på samma vis som många insekter flyger genom luften. En wapu kan från stillasittande ställning hoppa fem gånger sin egen höjd rakt upp i luften för att fånga insekter och fåglar vid jakt. De kan också hoppa ganska långt framåt, men aldrig högt och långt samtidigt då riktningarna tar ut varandra.

Den Tidiga Åldern
Ett par tätt sammansvetsade familjer och ätter av karg bodde i Kawazatriskogen.

Den Mörka Åldern
Drakarger, av de ätter som skulle komma att bli sehulor, tog över kargarnas områden och jagade ut familjerna till det närliggande storkärr. Motvilliga att lämna sitt hem höll kargarna sig nära, och anpassade sig för att överleva i storkärr. Tidigt började de formas till det som skulle komma att bli wapu, då de kargar som var mindre och med mönster och färger mer lika de stora insekterna generellt överlevde längre än de andra.

Kraftåldern
Kargarna kom efter generationer av utveckling att kalla sig för wapu och blev en egen ras.

Modern Tid
Flera wapu lever fortfarande i storkärrs område, även om rasen har blivit mindre. Flera distinkta ätter av arten, efterliknande olika typer av steklar, finns i området, men de gör inte mycket väsen av sig och håller sig vanligtvis för sig själva.

Ärftlighet och genetiska tendenser
Sjukt dominanta gener. En avkomma efter två wapu från olika släkten tenderar att efterlikna den ena av föräldrarna, men kombinationer förekommer även om dessas chans för överlevnad minskar med ett mindre distinkt efterliknande av områdets insekter. Avkommor efter en wapu och en annan ras tenderar att helt likna wapun, med undantag för eventuella mindre nyanser eller mönster i pälsen. Wapuns gener stöter omedelbart bort gener för vingar av alla slag, så en wapukorsning kan aldrig få vingar.