Sirocco

Personlighet
I grunden är Sirocco en varm givande person med mycket att ge. Dock hindras han av en egen lätt paranoia och misstänksamhet emot främlingar. Det visas i en hjälpande personliget med lätt återhållsamhet. Han håller gärna saker som är viktiga för honom eller de han älskar nära, och låter oftast inte personer komma för nära inpå.

Han har pågrund av sitt perfekta minne lätt att glida in i gamla minnen, goda som dåliga, och förlora koll på sig själv och tiden. Det ger honom också lätt till att tveka och jämföra hur saker var med hur dem är, och skapa en osäkerhet på om saker förvärrats.

Utseende
Sirocco har ärvt mycket av sitt utseende från stäppvargen, med en slank kropp och långa ben anpassade för löpning. Hans päls är i grunden svart, med många, oregelbundna vita ränder på frambenen, en vit lugg och mankam över nacken, vita ränder på ryggslutet, en vit baksida av gumpen och bakbenen, och vita ränder runt och längs med hela svansen. Han har vita tår på alla tassar, en vit prick över vardera öga, och vita kanter på öronen. Hans nos är också vit. Han har en rosa tuss päls mellan skulderbladen. Hans ögon är turkosa.



Krafter
Mental immunitet Precis som det låter. Sirocco är helt immun mot mentala krafter, så som exempelvis telepati. Telepater kan inte heller känna av hans sinne, då det helt enkelt är som att det inte existerar.

Gift Giftet är både en naturlig del av honom, och en kraft som han kan styra. Han han har giftkötlar som genom en fåra i tänderna gör hans bett giftigt. Styrkan på och mängden gift kan han dock själv reglera och styra över. I små doser, och liten styrka, är giftet lätt allergeniskt. Det sticker och domnar där man blivit biten, och kan svullna upp i likhet med ett getingstick. I större doser kan giftet vara paralyserande, eller till och med dödligt. Det attackerar musklerna och kan i stark koncentration bryta ner muskelmassa, och kan spridas runt i kroppen med blodet. I värsta fall kan offret bli förlamat eller dö.

Historia
Sirocco och hans syskon föddes i flocken Qu, strax innan det åttonde kriget. De lämnades i ensamma i lyan när föräldrarna gav sig ut för att delta i striden, och förväntades att stanna där tills de kom tillbaka. Valparna undrade dock vart föräldrarna hade tagit vägen, och stannade inte som de skulle, utan gav sig ut för att leta efter sina föräldrar. Något dygn senare hittades de av sin fader, Sleazoid, som återvänt från kriget och nu fick fostra valparna på egen hand. Först när valparna blivit lite större fick de höra vad som egentligen hänt den dagen, och vad som hänt deras moder.

Sirocco, som redan hade saknat Hinata, tog bekräftelsen på hennes död, och hans äldre systers död, hårt. Det knäckte honom, att minnas hennes röst, alla de små delarna av hennes doft som han mindes och hade hoppats på att få känna igen en dag när han kunde leta upp henne. Nu var det omöjligt. Han blev instängd i sig själv, misstänksam mot alla han inte kände, och den lekfullhet och valpiga lycka han tidigare haft blev hämmad av en ny, mörkare känsla inom honom. Han var osäker på världen och sin plats i den. Han lyckades dock snart inse att hans styrka inte fanns i materiella ting, utan i känslan av tillhörighet i hans flock. Hans hem var inte de gamla lyorna, eller det högra gräset på Numoorislätten där han vuxit upp. Hans hem var hos flocken, hos varje medlem som fick honom att känna sig hemma. Sakta lättade hans misstänksamhet, men den höll sig kvar i möte med främlingar. Han anföll till och med en främmande hona en gång för att hon skrämt honom.

När den stora skogsbranden slukade den närliggande Lövskogen så greps Sirocco av nyfikenhet, och han tog sig mot de enorma rökpelarna han såg. Där och då gled uttrycket "ingen rök utan eld" honom helt förbi, och mycket snart befann han sig mitt i det flammande infernot, som även börjat ta sig ut över slätten. Hettan var outhärdlig, och stanken av svavel sved i hans nos när han drog ner den brännande luften i lungorna. Han räddades i tid av sina flockvänner, oskadd sånär som på det hemska minnet av eld som aldrig skulle lämna hans sinne igen.

En dag träffade han Ninäd i Ken-Yak, och han föll snabbt för den varma och vänliga hanen. Han lovade att vänta på honom. Under tiden så bestämde sig flocken för att lämna sina gamla marker och gå på en vandring, och åter kände sig Rocco som den lilla osäkra valp han en gång varit. Han vågade inte lämna sitt hem, flocken, men kände sig samtidigt bunden av sitt löfte till Ninäd. Slutligen valde han att stanna, när flocken gav sig av. Han väntade länge, och till slut tvingades han inse att Ninäd inte skulle återvända. Vad som hänt vännen skulle han aldrig få veta.

Sirocco gav sig av för att leta efter familjen igen. Han träffade Ökker under sin vandring, en hane som verkade lika ensam som Sirocco själv kände sig. Han hade inte hjärta att lämna främlingen där, och övertalade Ökker att följa med honom i sökandet efter Qu. Under resan kom Ökker att bli en nära vän, och när de äntligen hittade flocken igen så välkomnades de båda med öppna armar.

En tid efter att ha återförenats med Qu så tvingades Sirocco inse att han utvecklat starka känslor för Ökker. Han hade förnekat känslorna för sig själv, efter det som hänt med Ninäd, men han kunde inte förneka dem längre. Det visade sig dock att Ökker kände detsamma, och de båda blev partners till varandra. Efter en kärleksfull tid tillsammans så bestämde de sig för att de ville ha valpar ihop, och grämde sig över att de, som ett samkönat par, aldrig skulle kunna ha egna valpar. Inte på riktigt. Så de började be till gudarna, och offra byten till dem i hopp om att gudarna skulle lyssna. De blev så fixerade på idén att ha egna, biologiska valpar ihop att de slutligen började lyssna på rykten de hört från andra platser i Numoori. Rykten om en plats så nära gudarna att en varg som bett där hade fått vingar.

Sirocco bestämde sig för att ge sig ut i jakt på detta rykte. Han bad Ökker att stanna hemma hos Qu, då han var rädd att förlora vännen om Ökker också gav sig iväg, så som han tidigare förlorat Ninäd. Ökker protesterade, men gick slutligen med på att stanna, så länge Sirocco lovade att komma hem snart igen. Sirocco lovade. Hans vandring genom Numoori, desperat sökande efter svar, drog dock snabbt ut på tiden. Han hade varit i nästan alla delar av landet, vandrat i många månader, när han äntligen fann någon som verkade ha svaren han sökte.

Relationer
Familj
 * Sleazoid - Far, Ledare - Jag ska göra dig, mor och Qu stolta.
 * † Hinata - Mor - Mor, älskade mor, Jag saknar dig.
 * Nyaldi - Syster - Du lämnade oss.
 * Zephyr - Bror - Du tänker för mycket, för ofta.
 * Himalaya - Storasyster
 * Ökker - Partner - Nu och föralltid.

Qu
 * Achilles - Ledare.
 * Aimo
 * Arceus
 * Bellatrix
 * Cerulean - Vän - Det var länge sedan nu, vem vet vad det kunnat bli?
 * Fildo
 * Filia Ignis
 * Huyana
 * Lumo
 * Lunula
 * Luwa
 * Melvin
 * Morgén
 * Oscuro
 * Rufus
 * Theia
 * Thein
 * Thrim
 * Wes
 * Yargol - General.

Tidigare flockmedlemmar
 * Damon - F.d. Ledare.
 * † Hamla (npc)
 * † Mugen
 * † Teck
 * † Tenn
 * † Thrar
 * † Turbo
 * † Wulfric

Andra relationer
 * Doris - Främling - Stor och läskig.
 * † Asynja - Bekant - Förlåt mig, jag ska gottgöra dig, jag ska se efter dem bäst jag kan.
 * Midnight - Främling - Ett gammalt minne.
 * Ayira
 * Laali - Ett löfte.

Trivia

 * Sirocco hette först Mistral.
 * Han var den första karaktären som Skruk adopterade ifrån någon annan.