Grendel

Personlighet
Grendel är väldigt försiktig och misstänksam mot sin omgivning och främlingar. På grund av sin ringa storlek har han präglats hela livet av en hotfull omvärld, där potentiella större rovdjur alltid varit ett hot. Han har en väldigt stark överlevnadsinstinkt, och söker automatiskt efter flyktvägar eller positioner som kan ge honom ett övertag ifall en situation skulle visa sig bli farlig eller en strid skulle uppstå. Som yngre litade han aldrig på någon annan än sig själv, men med åldern har en del blödighet letat sig genom hans yttre skal.

Grendel vill ha makt och respekt. Han ogillar att vara liten och ett potentiellt byte för större rövdjur, och skulle gå väldigt långt i jakten på att bli mäktigare. Det gör dock inte honom dum. Hans överlevnadsinstinkt är starkare än maktgebäret, och han undviker i största möjliga mån att försätta sig i situationer som kan riskera hans liv. Grendel har även blivit bra på att prata sig ur situationer, särskilt i möte med vargar som han vet att han inte skulle kunna vinna mot i fysisk strid.

Utseende
Grendel är en liten aderon på endast 42 cm i manke. Han har en smidig och flexibel kropp, och är en van klättrare. Han har aderonens karaktärristiskt korta svans och tofsprydda öron, som skiljer den från andra kargar. Hans ansikte har tydligt kattlika drag i jämförelse med andra vargar, med ett kortare och bredare nosparti, långa morrhår och en plattare nos än de flesta. Hans tassar har in- och utfällbara klor.

Grendels päls är sträv och rödbrun, med ljusbrun hals, mage, under svansen och på insidan av alla ben. Han har även ljusbruna tår på alla tassar, ljus undre halva av ansiktet, och ljusa fält runt ögonen. Han har en mörkt rödbrun ål längs ryggraden, som sträcker sig från hans hjässa och hela vägen till svansspetsen. Från ålen grenar sig sedan många ränder ner över kroppen. Han har även två ränder på vardera kind i samma mörka färg. Grendel har märkbart börjat gråna med åldern, vilket är främst märkbart runt hans nosparti som numer är nästan helt grått, och spridda grå och vita pälsstrån i ansiktet.

Grendels ögon är mandelformade och ljust grå eller nästan vita till färgen. Han har kargens karaktärristiskt smala pupiller, som smalnar av i starkt ljus och vidgar sig till stora cirklar i mörker som ger honom väldigt gott mörkerseende. Eftersom att hans ögon är så färglösa så kan de tyckas skifta lätt i nyans när utomstående ljuskällor speglas i dem.

Krafter
I jämförelse med sina syskon så var Grendel sen med att visa några tecken på krafter, vilket gjorde att hans mor länge trodde att han var kraftlös. Som ung tonåring visade sig dock hans helande kraft, och växtkraften dök upp en kort tid efter.

Växter Trots att växtkraften var den som visade sig sist så är det den kraft Grendel haft mest fallenhet för. Både modern och systern Freja ägde kraften, vilket gjorde att han kunde träna ihop med dem. Han blev snabbt väldigt duktig på att hantera växtkraften, och kan med den bland annat:
 * Få fröer och sticklingar att gro.
 * Få växter att växa på höjden.
 * Styra hur en växt växer, så den t.ex. växer i ett särskilt mönster.
 * Snabba på en växt livscykel (få den att vissna snabbt).
 * Styra växter mer precist, t.ex. få gräs eller rötter att knyta sig runt en fiendes tassar.
 * Kamouflera sig själv genom att täcka kroppen med växter.

Helande Den kraft han alltid haft lite svårare för, och som därför hamnat lite i skymundan. Hans syster Idun ägde också kraften, och kunde träna med honom i den. Med den kan han bland annat:
 * Läka mindre sår, som blåmärken, skrapsår eller små skär- eller sticksår.
 * Läka medelstora sår med mer koncentration. T.ex. djupare skärsår eller medelstora brännskador.
 * Kan till viss del fördriva svagare gift ur kroppen, eller åtminstone lindra symptom.

Religiös tro
Religion är och har alltid varit en stor del i Grendels liv. Han började lära sig om Gudarna och deras uppgifter redan som valp, vilket lett till att böner och hyllningar tillhör vardagen för honom. Hans familj fokuserade framför allt på Tenrai och hans mörker, samt demoner. Att vara så lik en demon som möjligt var önskvärt, och att bli omfamnad av mörkret var en ära. I dagsläget tar Grendels dyrkan form av Tenebris och samhället Civitas högtider och riter.

Tenrai Kaosguden är den viktigaste Gudomen, och centrum för Grendels dyrkan. Då resten av Numoori är fokuserade på ordning och ljus ser Grendel det som viktigt att han och hans gelikar lägger vikt hos Tenrai, kaos och mörker för att skapa balans. Varje nymåne håller Grendel i Hyllningen av Tenrai, där Tenebris medlemmar, och frivilliga deltagare från Civitas deltar och offrar bland annat bytesdjur i Gudomens ära.

Privat hyllar Grendel Tenrai som demonernas fader. Han tackar regelbundet guden för nattens skydd, mörkret och för demonerna; Tenrais barn. Han ber om fortsatt skydd bland skuggorna, för nattens styrka och för att en dag få tjäna honom som en demon.

Meimei Som yngre tillbad Grendel sällan Meimei. Han erkände hennes existens, men lade inte mycket mer fokus på henne än så. I dagsläget, som ledare över Tenebris, så håller Grendel vid varje fullmåne i Hyllningen av Meimei. Han anser att hon är en viktig del i balansen mellan Gudarna, men då ordning och ljus är så vida tillbett i Numoori som helhet så ser han fortfarande inte henne som riktigt lika viktig att tillbe som Tenrai.

Moriko Jordens gudinna har alltid varit en älskad gudom och tillbads ofta för både lycka i jakt och för skydd av familjen. För små individer finns det många faror som lurar. Då både Arawn och Oden blev sjuka av skabb bad familjen var dag att de skulle bli kvitt sin sjukdom och att ingen mer skulle behöva drabbas, vilket ingen blev. Men hennes skydd räckte inte för de som redan var sjuka. Medan Grendel och hans syskon fortfarande bodde med föräldrarna tackades hon alltid innan de fick lov att börja äta. När han sedan gick sin egen väg upphörde han att göra det, även om han fortsatte att tillbe henne.

Aurinko Aurinko var en gud som långt ifrån alla i familjen tillbad. Freja var en av de som tillbad honom, och hon bad ofta om styrkan att besegra alla sina fiender. Idun och Arthur frågade även de om styrka och mod ibland då de båda fick eldens kraft, men var långt ifrån lika trogna honom som Freja. Grendel själv har aldrig brytt sig om att ge honom någon större uppmärksamhet.

Windfari När vädret var som värst i Kawazatri brukade familjen be henne att lugna ner sig lite. Hon tillbads även dagligen för lycka för att undvika olyckliga öden. Utöver det var det inte så mycket fokus på henne. Grendel brukar endast be om lycka när han känner att han behöver det.

Kaito Med många starka viljor i Grendels barndomsfamilj så blev det ofta bråk, och Kaito brukade få förfrågningar om han inte kunde lugna ner dem. Vanligtvis var det de som inte bråkade som brukade skicka iväg en kort bön om lugn och ro, men det förekom även att de som inte kom överens gjorde det. När Grendel träffat Flora bad han till Kaito om att hon skulle besvara hans känslor, vilket hon sedan gjorde. Efter att hon fått reda på vem och vad han dyrkade och vad han gjorde för att hylla dessa bad han guden om att hon skulle ändra sig.

Chaibos Chaibos har alltid varit en gud som Grendel och hans familj har känt är viktig att hålla sig väl med, då det är han som tar hand om ens själ när livet tar slut. Varje gång Grendel offrar vargar till Tenrai så ber han även alltid för den offrades själ, och att den ska vallas tryggt vidare och finna ro för att slippa lida i efterlivet.

Barndom
Grendel och hans fem syskon föddes och växte upp bland Kawazatriskogens täta grönska. Han var den minsta i kullen och vägrade dia ordentligt, vilket gjorde att hans föräldrar — Arawn och Idis — inte var säkra på att han skulle överleva. Men valpen visade att de inte hade något att vara oroliga över, och växte upp till att bli en väldigt lekfull, men försiktig valp.

Redan tidigt fick Grendel och hans syskon lära sig att djungeln var full av faror, och att de aldrig skulle gå längre bort än att deras föräldrar fortfarande kunde se dem. De tränades i att undvika dessa faror, hur man gömde sig bäst både på mark och uppe i trädens grenar, och vad man kunde jaga iväg eller borde fly ifrån. Parallellt med detta lärde även Arawn och Idis sina valpar om Numooris alla Gudar; vilka som var viktiga och värda att ge uppmärksamhet, och vilka som inte krävde att man tillbad dem. De lärde även sina valpar om demoner och änglar, men var generellt väldigt partiska i sin kunskap.

När valparna var runt 10 m-år så fick de äntligen lov att härja omkring tillsammans utan att konstant behöva övervakas av föräldrarna; på villkoret att de inte skulle vandra för långt bort. Syskonen lovade att hålla sig i närheten. Liksom valpar brukar lekte Grendel ofta och gärna med sina syskon. Alla utom en. Hans syster Vivianne var våldsammare än de andra, och lyssnade sällan när de andra bad henne att lugna ner sig eller sluta. Det ledde till att de inte ville leka lekar som innebar närkontakt med henne. Framförallt Grendel och Freja råkade ofta ut för hennes våldsamhet då de var de minsta av syskonen. Under en av de gånger då hon hackade på Freja så visade sig Viviannes skuggkrafter för första gången. Då det inte fanns någon i släkten som ägde kraften kunde deras födäldrar bara dra slutsatsen att hon blivit född som mörkervarg. Föräldrarna var väldigt stolta över henne, och favoriserade ofta Vivianne, vilket endast gjorde att syskonen tyckte än mindre om henne.

Rovdjur och sjukdom
En dag då föräldrarna var allt för upptagna med Vivianne tog Grendel och hans bröder, Arthur och Oden, chansen att smita iväg längre än vad de egentligen fick. De använde sig av alla knep som deras föräldrar lärt sig medan de lekte, men den här gången räckte det inte. Den stora djungelödlan som enligt föräldrarna lurade bakom varje buske lyckades snappa åt sig Arthur, och de två resterande bröderna skyndade hem så snabbt de kunde. Deras lilla äventyr hade snabbt övergått till blodigt allvar och att berätta för föräldrarna vad som hänt var allt annat än roligt. På grund av vad skett drog Arawn och Idis in all typ av frihet för syskonen och de kunde inte längre röra sig utanför deras synfält, någonting som fick de andra att vända sig emot bröderna. Den enda som fick behålla sin frihet var Vivianne.

När Grendels pappa var ute på jakt blev han biten av en räv med skabb och blev själv smittad av sjukdomen. Innan Arawn fick symptom eller berättade vad som hänt så hade även Oden hunnit smittas. Arawn och Idis kom överens om att det var bäst att Arawn tog sonen med sig och lämnade resten av familjen för att rädda dem från sjukdomen, då de visste att den skulle leda till en säker död. Fadern och Oden hälsade därefter på familjen dagligen, men höll sig alltid på gott avstånd. Det tog dock inte lång tid förrän Arawn var ensam, och berättade att Oden hade avlidit. Han plågades av stor skuld över att ha smittat sin son, medan Idis gjorde vad hon kunde för att trösta honom. Grendel tog nyheten hårt. Han hade förlorat båda sina bröder på kort tid, och var nu ensam med systrarna. En dag slutade även Arawn att dyka upp, och det stod klart för dem att även han tagits av sjukdomen.

Lämnar hemmet
Tiden gick, och en efter en lämnade de kvarvarande syskonen sin moder. Grendel var en av de första att ge sig av, vid 19 m-år. Han hade legat efter med allt hela sitt liv, så han ville åtminstone kunna säga att han var först med att lämna hemmet. Till en början kändes det bra, men han saknade snart sin familj väldigt mycket, och höll sig därför kvar i Kawazatri där han kände sig trygg.

Det var inte förrän Grendel träffade en svartvarg vid namn Bosco som han slutligen lämnade regnskogen. Efter en uppväxt fylld av misstänksamhet och rädsla inför allt som kunde vilja skada eller äta honom så tog det lång tid innan han vågade lita på den större hanen, men de insåg ändå ganska snabbt att de hade mycket gemensamt. De delade samma passion för religionen, och särskilt dess mörkare sida. Med tiden blev de väldigt goda vänner. Med hjälp av Bosco växte Grendel mentalt väldigt mycket, och han blev säkrare på sig själv. Han glömde dock aldrig det hans föräldrar lärt honom. Det gjorde att möten med andra kunde bli problematiska. Där svartvargen var en väldigt öppen individ som gärna pratade med främlingar, så höll sig Grendel hellre på avstånd och kastade misstänksamma blickar på dem. Han trivdes dock väldigt bra i Boscos sällskap, och de höll vänskapen vid liv länge.

Bosco förlorade dock sitt liv under Gudarnas Raseri. Svartvargen lyckades inte överleva den smärtsammaste veckan de båda någonsin upplevt, och Grendel blev ensam igen. Osäker på vad han skulle göra eller vem han kunde vända sig till så återvände Grendel tillbaks till den trygghet han hade kvar: Kawazatriskogen.

Ett ansträngt förhållande
Något år senare, när Grendel var runt 26 m-år, träffade han en ljust gyllenbrun aderontik vid namn Flora. Liksom alltid bemötte han henne med misstänksamhet, men där fanns något med henne som lockade honom. Han fann henne intressant, och rent av vacker. Hon verkade känna detsamma mot honom, och var väldigt tålmodig med hans beteende. De blev till slut ett par, och fick fyra friska valpar tillsammans.

Den ganska plötsliga romansen började dock att spricka igen när Grendel långsamt visade mer och mer av sin religiösa sida, och Flora blev allt mer osäker på deras förhållande. När hon hörde honom lära valparna om mörkret och demoner så bad hon honom att sluta, och menade på att han gärna fick lära dem om Gudarna och religion, men att han skulle lämna allt det onda utanför. Detta blev grunden för många av deras argument, och han bad henne gång på gång att försöka förstå. Men hon kunde inte. Till slut tog hon valparna och lämnade honom medan han sov. När han framåt kvällningen vaknade och fann hela familjen försvunnen så brast allt. Desperat försökte han att följa deras spår, men han tvingades snart att inse att det inte fanns någon mening i att leta efter dem. Han skulle aldrig finna henne eller valparna igen.

Tecken från Gudarna
Grendel återvände till sitt hem i djungeln igen, och lyckades där att överleva Kaoset som drabbade Numoori. Han var rädd. Så otroligt rädd. Norrskenet, några år senare, skrämde honom också. Hans mörka natthimmel sken plötsligt upp i ett böljande ljus som han inte förstod, och han bad innerligt till Tenrai om att skänka honom mörkret åter. Han undrade vad han hade gjort för fel, vad för anledning Gudarna hade att frånta honom tryggheten av nattens skuggor, och kom till slutsatsen att de bytesdjur han offrade till dem inte längre räckte. Han började att söka efter vargar att skänka till kaosguden, försökte finna minst en varje dag, och var gång någonting i hans omgivning färgades rött tog han det som ett tecken på att hans offer varit Tenrai till behag. När hela norrskenet sedan försvann från himlavalvet och natten återgick till att vara mörk så såg han det som att han uppfyllt en osynlig kvot, och slutade att aktivt söka efter vargar att offra.

Det går dåligt
Grendel lämnade Kawazatriskogen igen, och träffade en blandad skara vargar under tiden som följde. Bland annat mötte han Laali, en skat-lik fakarg som likt honom själv visade sig ha växtkrafter, och som lärde honom en del om sin egen. Tiden utanför djungeln verkade dock som att den skulle bli kort, för det dröjde inte jättelänge förrän Grendel råkade bli tagen av en stor örn. Rädd för att bli tappad och dö av fallet så lät han skamset sig bli ivägburen, i hopp om att kunna fly när örnen landade, innan den hann äta honom.

Han lyckades undkomma örnen, men fann sig sedan vilse i ett bergsområde. Han vandrade ganska länge i det för honom okända landskapet, men hade ingen lycka i sitt försök att komma därifrån. Istället villade han bara sig ännu djupare in i de Västra Bergen. Var det inte en örn som anföll honom så var det något annat rovdjur, från ormar till björnar eller pumor. Han började önska att han aldrig hade lämnat djungeln igen.

Början på något nytt
En natt när Grendel flydde från ett bergslejon så försökte han gömma sig under några stenar. Marken under stenarna kollapsade, och han föll ner i ett mörkt och djupt hål, som kunde vara de raserade resterna av en grotta av något slag. Nere i hålet var han dock säker från lejonet. Innan Grendel hann andas ut dock så råkade han trampa på något vasst. Det visade sig dock bara vara det gamla liket av en varg. Han hade råkat trampa i dess mun och hade gjort illa tassen mot dess tänder. Till en början blev han skrämd, men när han såg att det bara var ett dött lik så lugnade han sig igen, och vände om för att se om lejonet var kvar.

Psych! Liket var inte så dött som han trott. Grendel skrek högt när det plötsligt gjorde ett utfall mot honom, men det lyckades inte nå honom. Dess bakkropp var klämt under stora stenar och jord. Med hjärtat i halsgropen såg Grendel liket kämpa mot sina fjättror, innan det lugnade sig igen och istället började slicka marken framför sig, där blod från Grendels skadade tass blandats med jord och smuts. Grendel såg stumt på innan insikten sjönk in. Det var en av demonerna. En av de som hans föräldrar pratat så mycket om. Som Bosco delat egna historier om. En vampyr.

Grendel skyndade ut ur hålet igen, men den här gången inte för att fly. Bergslejonet hade försvunnit, och han gav sig av i jakt på andra vargar. Han lyckades av ren tur finna spåret av en tik inte allt för långt bort, och ropade skärrat efter hennes hjälp. Han berättade att hans vän fastnat i ett jordras, och att han själv var för liten för att hjälpa vännen ut. Som om det varit Gudarnas önskan visade sig tiken både villig att hjälpa honom, och äga en kraft som lät henne flytta de stora stenarna som blockerade hålets öppning. Grendel väntade utanför när hon försvann ner i mörkret för att hjälpa vad hon trodde var en vän. Hennes förfärade och betryggande ord övergick i ett kortlivat skrik. I hennes ställe klättrade sedan vampyren ut i den öppna nattluften.

Följeslagare
Grendel kände en otrolig vördnad inför vampyren — Even — och stor ära i att ha varit den som väckt demonen ur sin slummer. Hans ringa storlek, som tidigare alltid varit ett hinder, fick plötsligt ett syfte när han kunde använda den för att lura intet ont anande vargar med sig som offer till Even medan de begav sig österut. Even återhämtade sig mer för varje offer, och spåren av det utmärglade, torkade lik Grendel funnit försvann under en tät, viltfärgad fäll och friska drag. När han äntligen nådde bergens slut var det vid sidan av skepnaden av en förrädiskt vanlig gråvarg.

Grendel och Even nådde Ötamon, där de stannade under en tid medan såväl han själv som vampyren bekantade sig med landskapet, och började söka information om såväl platsen som Numoori som stort. Even ville veta allt, och Grendel, som varit isolerad i djungeln under större delen av sitt liv, var lite bristfällig i vad han kunde berätta.

Det var i Ötamon som de skulle finna sin första följeslagare. Eller andra, om Grendel räknade sig själv. Grendel blev skickad efter en vren som undkommit Even, och som på grund av det fångat vampyrens intresse. Gehenna skulle visa sig ha mycket gemensamt med Grendel, och skulle med tiden bli en av deras närmsta allierade.

Döttrar
Even kommer hem med Varya, och sedan Aurora. Två valpar som Grendel omedelbart adopterar som sina döttrar. Det går bra, lovar. En hälsosam uppväxt med lite demondyrkan och en förälder som inte lär dem några hämningar. #GoodParenting101

Tenebris
Samlar på sig fler följeslagare. Mest är det Even som kommer hem med randos, som svartvargen Nilo, och den självgoda lawaren Jodano. Laali är också där. Det var länge sedan. De flesta ogillar varandra, men det blir nog bra. Allra mest har de svårt för Grendels döttrar, men det kommer gå bra, säkert. Om inte annat så kan resten av gruppen bonda över att hans döttrar är lite off. Han och Even pratar om att bli något större, och gruppen bestämmer sig för att Relictus är ett bra men förbannat fult område, så de lägger alldeles för mycket tid på att skövla stället och börja plantera Aesthetically Pleasing(tm) svart flora. Det går förvånansvärt bra. Bra nog för att de ska få för sig att bilda en flock och starta ett samhälle.

Civitas och Skuggfall Teater
Och starta ett samhälle gör de minsann! En hel stad. Fler medlemmar går med i flocken under tiden, som Minerva, Juno och Durian (npcs). Aurora kommer hem med Ivo och förkunnar att hon älskar honom. Perfekt, han kan vara med och bygga. De ska ha valpar, och Grendel har en smärre hjärtattack över att bli morfar, men det är okej. Det blir bra. Nilo kommer hem med Haru och förkunnar att Haru nu är hennes bodyguard. Sure. Nephania joins the party.

Sen får de för sig att de minsann vill bygga en amfiteater/gladiatorarena, så då gör de det också. För att flexa med hur bra det går bjuder de in hela Numoori på invigningen av arenan: Skuggfall Teater. Coolt. Nu vet hela Numoori att de finns, men vampyrbiten är hemlig för att det inte ska bli jobbigt. Än så länge i alla fall. Nilo förkunnar inför hela Numoori att hon och Even är tillsammans och ska ha valpar ihop. Ett bra cover. Everybody likes that.

Kontakter
Ett gäng pellejönsar bränner ner Måntemplet. Tenebris tar tillfället i akt att vara schyssta buddys och hjälper månvargarna som flytt. De skickar även en mindre delegation till Yanamore, efter att ha blivit inbjudna av Isil Anar att komma på besök. Bra med kompisar.

Låt oss se vad döttrarna hittar på
Varya blir kidnappad av Kolzak. Grendel blir less. Hon kommer hem, och är dräktig. Sen sticker hon iväg igen och Grendels stressnivåer når nya höjder. Hon kommer hem utan valpar, men hon är i alla fall hemma igen.

Okej nej där försvinner hon igen. Hon går och slåss med en medlem ur grannflocken, och blir nästan dödad. Even — Gudarna välsigna honom men inte för mycket om det är dåligt för honom — räddar henne från att dö genom att göra henne till vampyr. Nu är Varya hemma igen, och typ levande. Ish. Djupa andetag.

Så ger sig Aurora ut och kommer hem med en valp som hon säger är Varyas. Super. Det kommer inte bli några problem. Säkert inte. Grendel försöker att inte tänka på hur mycket problem det här är, och får kämpa för att inte Even ska göra slut på problemen med en gång. Grendels päls börjar vid det här laget bli märkbart grå.

Cirkeln
Så den där valpen? Visade sig komma från Cirkeln, som Kolzak tydligen är ledare över. Perfekt. Det kan bara gå bra. Cirkel-vargar börjar dyka upp i Civitas och ställa jobbiga frågor. En av cirkel-vargarna dödas av Maksim (valpen som börjar bli stor). Kolzak lyckas Grendel själv få tag på, och övertalar att bli gladiator i arenan för att sona för det han gjort mot Varya. Det går bra? Men så går Varya och berättar för Kolzak att det var hon som stal Maksim. Grendel behöver terapi. Han har i alla fall Nilo och Even som hjälper till att hitta på en lösning, och som med hjälp av Tistel — ett av Grendels barnbarn — vispar runt Kolzaks huvud lite så han inte minns saker de inte vill att han minns. Nu, tänker Grendel, kanske saker kan sluta gå åt skogen.

Det slutar inte gå åt skogen
Haha nä, det går inte för sig. Tibast, ett till barnbarn, har nyss avlidit i gladiatorstrid mot Kolzak, och Tenebris sörjer. Aurora och Ivo får fler valpar — fler barnbarn åt Grendel! — men nästan direkt efter så dör hon. Grendel får veta av Even att någon har förgiftat både henne och Nilo. Nilo har lyckats bli räddad, men inte hans älskade dotter. Han hinner knappt börja sörja förrän Varya, vettvilling, hans dotter, dödar en av Nilo och Evens barn och skadar en andra, och sedan flyr. Så hade han inga döttrar kvar. Bara skam och en arg Even. Grendel går till slut till Jägarna och ber dem att jaga rätt på hans dotter, för det här håller inte längre. Inget är bra i lilla Grendels värld. He tries.

Relationer
Familj
 * ✝ Aurora (adoptivdotter)
 * Ivo (svärson)
 * Dalia (barnbarn)
 * Lupin (barnbarn)
 * Malva (barnbarn)
 * Syren (barnbarn)
 * ✝ Tibast (barnbarn)
 * Tistel (barnbarn)
 * Viol (barnbarn)
 * Björnloka (barnbarn)
 * Bonk (barnbarn)
 * Flippa (barnbarn)
 * Glimmer (barnbarn)
 * Lava (barnbarn)
 * Varya (adoptivdotter)
 * Maksim (barnbarn)

Gammal familj
 * Idis (mamma, npc)
 * ✝ Arawn (pappa, npc)
 * Vivianne (syster, npc) - Systern som blev favoriserad av föräldrarna. Han skulle aldrig erkänna det för någon, men han var otroligt avundsjuk på henne när han var yngre.
 * Freja (syster, npc)
 * Idun (syster, npc)
 * ✝ Arthur (bror, npc)
 * ✝ Oden (bror, npc)
 * Flora (f.d partner, npc) - Före detta partner och mor till hans valpar. Grendel är inte allt för förtjust i henne och känner sig sviken och arg.
 * Hans och Floras valpar - Han fick aldrig chansen att riktigt lära känna dem ordentligt då Flora tog dem med sig när hon övergav honom.

Tenebris
 * Alonso - Son till Nilo och Even.
 * Ariel - Son till Nilo och Even.
 * Durian (npc) - Gladiator.
 * Haru (npc) - Gladiator.
 * Jodano
 * Juno (npc)
 * Minerva (npc) - <3
 * Miranda - Dotter till Nilo och Even.
 * Nephania
 * † Stephano - Son till Nilo och Even. Mördad av Grendels dotter Varya. Awkward.
 * Prospero - Son till Nilo och Even.
 * Tyrvi - Gladiator.

Vampyrer
 * Even - Huvudvampyr. "Helgon"
 * † Arkal
 * Nilo
 * † Rowen
 * Zachary
 * Aalex (npc)

Andra
 * Adena - Bråkmakare.
 * Ajani - Ett offer. En fin fäll till hans döttrar.
 * ✝ Bosco (npc) - Grendels bästa vän under hans tidiga liv, på gränsen till en bror. Han saknar honom något otroligt men vet att Chaibos tagit hand om hans själ och att han funnit frid.
 * ✝ Digne - Felriktad ilska.
 * Fenris - Bråkmakare.
 * Hananya
 * Kolzak - >:T
 * Laali - Har varit till stor nytta för honom, både personligen och för Tenebris i stort.
 * Milkyway
 * Naberius - En namnlös, mörk främling han endas såg på avstånd.
 * Nardol
 * Ninäd - En ung hane som inte var mer än ett offer.
 * El'the Immiker - Han fann den äldre hannen otroligt frustrerande och har inga planer på att lämna honom intakt om de skulle mötas fler gånger.
 * Piru - Bråkmakare.
 * Sholeh
 * Vulcan - Jobbig.

Trivia

 * Grendel är nattaktiv.
 * Han talar både nordspråk och nimorian flytande.
 * Hans engelska dialekt är skotsk.
 * Grendel tycker om att sjunga och är duktig på det.
 * Skyll på Kreft över text-kvaliten under Historia. De orkade bara vara seriös så länge.