Arcelia

Personlighet
Osäker.

Utseende
Arc är av rasen Nattvarg och stora drag av hennes kropp är typiskt för nattvargen. Hon är stark och relativt högrest. Arzóncazans drag är såpass starka att de fortfarande finns tydliga drag i hennes utseende, trots att Cazan var ett tag sedan. Öronen är tofs-prydda och svansen längre, elegant. De gråa ögonen är klara och lyser mjukt om natten. Cazablodet har också gjort så att hennes annars så svarta päls har små tunna drag av grått på benen. Tassarna är breda för att ge henne bra fäste och stabilitet. Hon är uthållig, vilket gör att om någon attackerar henne på dagen så har hon en liten chans att klara sig, trots hennes färgblindhet och lätthet att bli bländad. På natten däremot är styrkan, uthålligheten och det fenomenala mörkerseendet kombinerat, vilket gör henne till en mycket skicklig krigare. Trots hennes gener är hon inte jätteskicklig på att klättra i träd, men hon kan det om det gäller livet.

Krafter
"Andar" Arc är mycket skicklig på just de här sakerna, men kan i övrigt ingenting annat. Hon har helt enkelt inte vågat utforska.
 * Se andar: även de som inte vill visa sig
 * Kommendera andar
 * Skapa egna andar

Historia
Arc blev som väldigt liten övergiven av sina föräldrar. Valpen hade inga förutsättningar att klara sig, men mot alla odds hittade en hona henne. Honans namn var Iiznah, Juni på nordspråk. Iiznah tog med sig Arc till sin klan, som bestod av enbart drakvargar. Arc blev snabbt accepterad och de yngsta i flocken blev hennes vänner. Hon fick ett liv bland drakargerna, och de lärde henne allt de kunde. Språk, var till exempel något de bevingade var mycket intresserade av. Iiznah såg själv till att lära Arcelia flytande nordspråk, nimorian och cazarni, men lät andra flockmedlemmar hjälpa till att lägga enkla baser i vissa språk, då drakargerna själv inte kunde mer än den enkla basen i vissa språk. Demonernas språk, rävtunga, hindi var de språk den lilla nattvargstiken fick lära sig grunderna i. Hon räknade dock inte det som att hon kunde språket, då hon inte kunde dem flytande.

En dag slog en plötslig nyfikenhet över Iiznah, och en stark vilja att upptäcka mer land började brinna i henne, trots honans ålder. Hon ordnade till en grupp som med henne skulle färdas för att upptäcka nya saker. Iiznah gav Arc ett val - följa med eller stanna kvar. Arc följde med sin fostermor. Gruppen lämnade klanens återstående medlemmar och gav sig ut. De såg mycket, både vackert och hemskt. En av Iiznahs lärlingar blev illa skadad i en av stormarna, var tvungen att landa på den riskabla benbron. Den andra följde lärlingen från luften, genom piskande regn och hårda vindar. Men benbron höll inte och han föll i. Ingen av dem kunde simma och de såg på när han drunknade. I plåga och gråt flög de vidare. De hade kommit så långt, de kunde inte stanna nu.

Det nya landet dem sedan upptäckte förbluffade dem. Så olikt den plats de tidigare hade bott på, men samtidigt så lika. Men så kom dagen som inte fick komma. Iiznah drog på sig en bakterie. En smittande sjukdom som höll i sig. Sällskapet, som bestått av fem, Arc inte inräknad hade minskat till fyra och Iiznah var dödligt sjuk. Efter dagar av smärta, utmattning avled även hon. Arc flydde. Hon flydde från sorgen, från vetskapen om vad döden faktiskt betydde. För hon ville inte veta. Ville inte se. Men nu visste hon. När en kropp inte längre andades, var kall som is var den död. Inget annat kvar än ett skal. Ett skal av den kärleksfulla mor Iiznah varit. När hon, efter att ha sörjt en lång tid återvände till den plats hon hade lämnat var de andra spårlöst borta. Arc var både sviken och arg. Hur kunde de lämna henne? Varför? Varför lämnade alla henne? Hennes biologiska föräldrar, hennes fostermor, och slutligen hennes återstående grupp.

Åren gick och hon strävade runt, planlöst. Och så en dag, 13 år gammal mötte hon en annan varg, som skiljde sig från de andra hon mött. Midnight. De slog följe och blev på snabb tid bästa vänner. Många år vandrade dem tillsammans, och när hon var femton började en förälskelse i honom växa fram. Arcelia vågade dock inte säga något, alltför rädd att det inte skulle vara besvarat, och att allt de byggt upp skulle raderas.

Och så kom en dag som förstörde allt. De utmanade varandra och hoppade på stenar. Hon utmanade honom och han gjorde det. Men stenen var hal, och han slant. Skräckslaget drog hon upp honom, men på bekostnaden att hon själv åkte i. Forsen drog henne och slog hennes huvud mot en sten. Slutet var nära när hon flöt iväg.

Äntligen slog turen till. Arc blev hittad av någon med helande krafter, och denne läkte hennes sår. Vargen jagade också åt henne, men Arc såg aldrig vem det var. När Arc väl var återställd så stannade inte helaren tillräckligt länge för att Arc skulle kunna tacka denne. När hon åter mindes allting återvände hon till älven. Men hennes bästa väns spår var för svaga för att följa. Honan försökte ändå. Men ju mer tid som gick, desto otydligare försvann hans doft, och hon, skadad som hon fortfarande var, rörde sig inte snabbt nog. Hon hade ingen aning om var han gått, och det var försent. Försent för att hitta honom. Så hon gav upp, och överlämnade allt till slumpen.

Relationer
Familj
 * Orthox - Far - Övergiven, men än är jag inte död.
 * Mirialyh - Mor - Övergiven, men än är jag inte död.
 * Hilu - Bror - Lever du?
 * Juni - Adoptivmor - Vila i frid.

Flocken
 * Namn - Flockbror - Varför väntade ni inte?
 * Namn - Flockbror - Varför väntade ni inte?
 * Namn - Flocksyster - Varför väntade ni inte?
 * Juli - Flockbror - Vila i frid.

Andra relationer
 * Midnight - Fd bästa vän - Lever du än? Allt hopp om att hitta dig har jag för länge sedan förlorat.
 * Orkidé - Främling - Väl mött.
 * Leutwin - Vän - Du försvann i Norrskenets kaos.
 * Cry - Främling - Väl mött.

Trivia

 * Text