Kolzak

Personlighet
Kolzak uppför sig ofta vänligt och artigt mot de flesta, men brukar inte dela mycket information om sig själv med obekanta. Han har en viss naivitet kvar, och kan vara lite stel i många lägen. Beslutsam, och drivs av sina känslor och vad han tror är rätt. Han har lätt att bli upprörd och arg. Kolzak är övervägande seriös, och är inte nödvändigtvis en god person även om han gärna tror att hans aktioner är rättfärdigade.

Han har dödat, sett död på nära håll och ser det ibland som en nödvändig lösning, i synnerhet om hans eget eller sina käras liv står på spel. Det betyder inte att han nödvändigtvis njuter av det, eller gör det lättvindigt.

Utseende
Kolzak är 100cm hög i manken, och är stark och välbyggd tack vare år av hård träning samt lång tid spenderad på Skuggfalls arena som gladiator. Han har ett par rejäla betar som växer ur underkäken. På nosryggen har han ett mindre, men starkt horn. Från hans skalle kröker sig ett par väldiga horn, mörka till färgen. Kolzak har ett mycket tjockt skallben som låter honom stångas och skalla andra vargar med sina horn utan att riskera hjärnskador.

Kolzaks päls är övervägande klarröd, på vissa ställen nästan svart, och han har skarpa, randiga mönster i ansiktet. Han har höga, mörka strumpor på alla fyra benen. Kroppens undersida samt nacken är betydligt ljusare i en beige ton. Svansen är naturligt kort. Kolzak att bär en tät päls som är extra tjock runt nacken.

Hornen dekorerar Kolzak med hjälp av sin metallkraft med olika metallplattor, både för dekorationssyfte men också för skydd och offensiva syften. Kolzaks ögon är ljusblå med en ljusare, nästan vit ring runt pupillen. De skiftar nästan i lila i visst ljus. Vid vissa tillfällen, ofta högtidliga i Cirkeln, kan Kolzak även bära ansiktsmålning.



Krafter
Sten Kolzak upptäckte sin stenkraft när han var relativt ung, när han pulveriserade jorden under sin systers fötter när han blev irriterad på henne. Stenkrafter var vanligt förekommande i hans familj så det kom inte som en förvåning för någon. Idag kan Kolzak smula sönder eller härda jord, skapa små jordskalv och till en gräns manipulera jorden till att skapa upphöjningar eller gropar. Han kan karva ut former i sten med sin kraft för att skapa byggnadsdelar eller skulpturer. Med större ansträngning kan han skapa murar eller sköldar eller släggliknande formationer av sten som skjuter fram i hög fart.

Metall Detta är en ovanlig kraft i hans familjeflock, och har ärvts från hans farfar som var gammal flockledare. Kolzak har med god träning lärt sig att styra sin metallkraft. Han kan skapa olika föremål i metall, framför allt horndekorationer som fungerar både offensivt som dekorativt, men även spjut, dekorationer, knivar, och även kulor han kan avfyra. Till valparna i Cirkeln gjorde han små figurer i metall när de var små.

Historia
Kolzak föddes under en snöstorm på Snöslätten, i en större nomadisk flock. De hade stannat för Katyushas värkar vid en skyddande grotta. Födseln hade satt igång tidigare än vad de väntat sig, och timmar senare hade de kommit. En kull på fyra valpar föddes. Två hanar och två tikar. De hölls varma och trygga i grottan, och flocken beslöt sig stanna på platsen tillfälligt, tills valparna var stora nog att kunna delta i vandringen.

När de var stora nog begav de sig av. Det var både läskigt och spännande för Kolzak, som var kullens minsting. Han försökte hålla jämna steg med sina syskon men hamnade ofta i efterkälken. Hans mor var god mot honom och såg över honom lite extra, eftersom han var så liten. Det hörde inte heller till ovanligheterna att syskonen hackade på honom, möjligtvis en följd av den ökade uppmärksamheten modern gav honom.

Syskonen nådde yngre tonår, och de hade vandrat länge med flocken vid det här laget. Snöstormar, bitande kyla, berg och is hörde till deras vardag. Men en kväll var särskilt stormig. Flocken hade nått Snöslättens västligaste del, på väg in mot Eriinari. Kolzak hade hamnat i efterkälken igen. Han ropade, men den ylande vinden dränkte hans rop. Snön var djup och Kolzaks tassar sjönk ner i den. En stark vind puttade honom omkull och han rullade nerför en slänt, varpå han inte hade en chans att komma ikapp sin flock. De försvann längre och längre bort, tills de bara var mörka, avlägsna prickar i den vinande stormen. Kolzak försökte att följa deras spår som snöade igen allt mer. Vad Kol inte visste var att han irrade helt fel, och vandrade djupare och djupare in i Eriinari. Efter många timmar insåg Kolzak att han var vilse, och hade tappat bort alla spår och tecken på sin flock. Han var ensam, hans största rädsla.

Att leva och klara sig på egen hand var svårt för Kolzak i början, men efter ett tag började han få vänner, bland annat den lille fakargvalpen Ezekiel. Ett broderligt band började formas mellan det omaka paret och Kolzak fann sig en vän för livet.

Efter att ha klarat sig bra, levt nära Måntemplet i Ötamon med Ezekiel och lärt sig mycket om jakt och överlevnad, hände något fruktansvärt för Kolzak. Han träffade en ung tik, svart och vit, och hon var så snäll mot honom. Kolzak, som snabbt litade på henne, såg inte den mörka avsikt hon egentligen hade. Hon anföll honom. Kolzak lyckades ta sig därifrån, skrämd. Ingen hade kommit för att rädda honom då, trots att han skrek. Varför?

Kolzak hade svårt att hitta sig själv, vem han var. Han var med om många jobbiga möten med vargar som ville honom illa, men fick sig även vänner. Han och Ezekiel höll ihop under den här tiden, och växte upp tillsammans.

En dag beslöt sig Ez och Kolzak för att lämna Ötamon för en vandring, och under färden mötte de Kolzaks gamla familj. Kolzak längtade tillbaka till dem, men att välja dem hade inneburit ett liv utan Ezekiel - han var inte välkommen. Kolzak valde brodern över sin svekfulla familj och lämnade dem. Men Kolzaks bror Ilya hade följt efter dem. Han talade väldigt illa om Ezekiel och Kolzak vägrade lyssna. Mörkret i honom hade grott efter en hård tid på egen hand. Ett mörker sått av andra, och som grodde trots vänskapen, trots vänlighet. I vrede anföll Kolzak sin bror för att tysta honom, och det slutade med att han tystade honom för alltid. Kanske var det värsta att Kolzak hade njutit av blodspillan.

Tid passerade. Kolzak blev mer vredgad med tiden. En dag mötte han och Ezekiel Vasilisa, Kolzaks syster. Hon hade kommit för att leta efter dem. Kolzak var glad att se henne, men var till en början rädd att hon försökte övertala honom att komma hem igen. Särskilt med tanke på skuldkänslorna som jagat ikapp honom.

Fler anslöt sig till gruppen. En liten grottvarg vid namn Sezja. En månvarg vid namnet Lune. De var Kolzaks vänner, riktiga vänner, och han älskade dem.

Relationer
Familj
 * Yegor (npc) - Pappa - En dag ska jag visa dig vad jag lärt mig, och vad jag blivit utan din hjälp.
 * Katyusha (npc) - Mamma - Jag har slutat hoppas vid det här laget.
 * † Ilya (npc) - Bror - Du tvingade mig till att göra det.
 * Galina (npc)- Syster - Se efter dem.
 * Vasilisa - Syster - Jag kunde svika dig tusenfalt, men den här gången kan du inte förlåta mig.
 * Katya - Dotter - Du är mitt hjärta. Jag älskar dig. Förlåt. Jag försöker göra rätt...
 * Maksim - Son - Jag skulle göra vad som helst om det betydde att jag fick se dig igen. Jag önskar att du får leva ett fulländat liv, med dina nya kamrater. Jag tänker på dig, även om jag vet att du kanske aldrig kommer förlåta mig. Det är något jag aldrig kommer komma över, men heller aldrig något jag kommer klandra dig för.
 * Aleksandr - Son - Vasilisa kommer vägleda dig. Stanna hos dem.
 * Lev - Systerson - Lejonhjärta, var tapper. Förlåt att jag inte kunde hitta honom, jag vet vad han betydde för dig.
 * Mara - Systerdotter - Inte som dem, men jag förstår kanske ändå, lilla vän.
 * Radagast - Systerson - Håll ihop, skydda din familj, vår familj, så önskar jag att vi får ses igen.
 * † Yeliza (npc) - Systerdotter - Den tid du fick bland oss var för kort. Vackra lilla hjärta, vila i frid.
 * † Varya - Fd. Partner - Förlåt, moya serdtse. Jag önskar att vår dröm blev verklig. Jag kommer aldrig att sluta älska dig. Vila i frid.

Cirkeln - Förlåt mina vänner, mina älskade
 * Ezekiel - Bästa vän - Du är som en bror för mig. Jag skulle döda för dig, om och om igen. I slutändan svek jag er.
 * Lune - Vän -  Du är starkare än du tror.
 * † Sezja - Vän -  Jag kunde inte rädda dig. Förlåt... Förlåt...
 * Tenn - Vän - Förlåt. Jag svek dig som tack för allt fint du gjort för mig.
 * Aliital - Vän - En av oss.
 * Verasha - Vän - Stolt över dig.
 * Ayira - Vän - Tack för dina goda råd.
 * Lurlei - Ayiras valp - Jag hoppas björnugglan blev bra nog.
 * Poppel - Ayiras valp -
 * Timoteij - Ayiras valp -
 * Hassel (NPC) - Ayiras valp -
 * Achak - Ny rekryt - Har inte träffat.
 * Erakan - Ny rekryt - Har inte träffat.
 * Fay - Ny rekryt - Har inte träffat.
 * Gary - Ny rekryt - Har inte träffat.
 * Brann (NPC) - Jag kan alltid lita på att du har koll.
 * Rhys (NPC) -
 * Sito (NPC) -

Vänner
 * Assar - Vän - Tack.
 * Mirage - Vän - En dag kommer vi ses igen.

Fiender
 * Ledenu - Fiende -  Jag vill se dig död för vad du gjorde.

Andra relationer
 * Arkal - Främling - Jag borde vetat bättre.
 * Aurora - Bekant - Vi var vänner för länge sedan.
 * Osiris - Främling
 * Oreliel - Främling - Vet knappt vem du är. Ändå känns det som att jag svikt dig.
 * Garn - Främling
 * Inamorta - Främling - Jag gjorde inget fel. Håll dig borta!
 * Blair - Främling - Gjort är gjort.
 * Nephania - Bekant - Uppskattar din närvaro. Jag tror det är besvarat.

Trivia

 * Talar vinterspråk (ryska) som modersmål, och har en grov brytning.
 * Startades från början 2014-2015 på en annan rollspelssida, plockades upp igen på Numoori med en ny design och personlighet 2018.
 * Kolzak bevittnade Duraneirs uppenbarelse under Attacken mot Måntemplet.
 * Kolzak var bland de första spelade karaktärerna som talade Vinterspråket IC på Numoori.